234 SZEÖTS BÉLA 



Február 6-án már csak 4 széncinkét fogtam. Február 7-én csak 

 egy széncinke került kezembe. Látva a fogásra alkalmatlan időt, a fogót 

 február 18-ig pihentettem, amely napon ismét 4 széncinkét és 2 kék- 

 cinkét fogtam. Február iQ-én aztán, mivel a fogás egybevágó eredmé- 

 nyeket szolgáltatott, 2 széncinke és 1 csuszkával befejeztem a fogást 

 amely összesen eredményezett: 



Szeneiké (Parus major) 



Kékcinke (Parus coeruleus) 



Barátcinke (Parus palustris) 



Fenyőcinke (Parus ater) 



Csuszka (Sitta europaea) 



Nagyfakopáncs (Dendrocopus major) 

 Fenyőpinty (Fr ing illa mon tif ringilla) 



Hogy a fogás nem riasztotta el az etetőre járó madarakat, bizo- 

 nyítja, hogy már meggyűrüzött madarakat egy napon többször is meg- 

 fogtam. 



A tél folyamán végeredményben ismét megfogtam a már korábban 

 1914—1916 között meggyűrüzött madarakból: 19 db Parus majort, 

 1 db Parus coeruleusA és 1 db Sitta europaea-ii, mind tavarnai jelölés. 



Ebből kitűnik, hogy a kóbor természetű cinkék, ha életszükségle- 

 tükről gondoskodva van, helyhez köthetők. A megfogott 83 darab cinke 

 közül 20, tehát közel 250 o már állandónak tekinthető. 



Érdekes jelenség, hogy az ismét megfogott 20 cinke között csak 

 két nőstény volt. Igaz, hogy az előbbi tapasztalatok szerint, a cinkék 

 között is több a hím, mint a nőstény. Azonban az is feltehető, hogy a 

 kirepített fészekalját a nőstény vezeti a kóborútra és költőhelyére aztán 

 nem tér vissza. 



Az 1916. évi gyűrűzés egyik érdekessége az is, hogy Albániában, 

 Beratban kézbe került az általam Tavarnán május 17-én a 731. sirály- 

 gyűrűvel megjelölt kékgalamb (Cokimba oenas L.) fióka. Köszönet a 

 katonai parancsnokságnak, amelynek figyelmessége folytán a gyűrű a 

 Központba került. Ezen bár egy esetből már is következtethetünk arra, 

 hogy a mi kék galambjaink a Balkánon át vonulnak téli szállásukra. Ez 

 újabb adatot mindenesetre a háborúnak köszönhetem, mert ha a galamb 

 Albánia valamely lakójának kerül a kezébe, csaknem kizárt dolog, hogy 

 erről tudomást szerezhettünk volna. 



Végül még már a múlt évben említett fészekrabló harkályról^ 

 illetve annak újabb merényletéről kívánok megemlékezni. Kora tavasz- 

 szal a hibás fészekodvakat foltoztam be az igen jól bevált kátránylemez- 

 zel. Az egyik fészekodúra egy nagyobb folt került, épen abban a magas- 

 ságban, amelyben a fészek lenni szokott. Ez odút egy barátcinke-pár 



