KISEBB KÖZLEMÉNYEK 271 



pedig, mikor az árvíz leapadt, 1—2 m. magasan vannak a bokorba be- 

 építve, a víztől néha nagyon is messze. A fészkek igen szilárdan állanak 

 a galyak között, külsejük gályákból áll s belsejük sással van bélelve. 

 Körülbelül 4—5 ilyen fészket találtam, 3-ban még tojások voltak, a 

 többi már üres volt. Az anyamadár meglepő ügyességgel kúszik fel és 

 le a fészkéhez a sűrű tüskés bokorban. 



Ugyanilyen bokorban, szintén jó magasan találtam egy szárcsa- 

 fészket is, amely az árvíz idején úszó helyzetben volt a bokor belsejében, 

 később pedig ahogy a víz lefutott, fennakadt a galyak között; hogy az 

 anyamadár itt fent a bokorban is folytatta a költést vagy már akkor ki- 

 költött, azt nem lehetett megállapítanom. 



Hasonlókép változtatják fészkelési módjukat nagy árvíz iáe']én a. Sterna 

 lürundo-k is, amikor az ő megszokott homokzátonyaik helyett tavakon 

 fészkelnek úszó nádtörmeléken és vízirózsa leveleken. Dr. Nagy Jenő. 



A gólya őszi párzása. A biharmegyei Szerep községházán költő 

 gólyapár 1915-ben fiainak eltávozása után még itt maradt szeptember 

 6-áig s e három hét alatt naponként ismételten párzott. Ily jelenséget 

 eddig soha sem láttam, noha a gólyákat már évek óta állandóan figye- 

 lem. A községbelieknek is feltűnt s az általános vélemény az volt, hogy 

 a sarjúra akar tojni a gólya, amint a házi lúd is szokott sarjúra költeni. 



Magam e szokatlan tünet okát a bő és könnyen beszerezhető táp- 

 lálékban találom. Azon a nyáron ugyanis a bő csapadék következtében 

 lapályos földeink folyton víz alatt állottak s a békák millióival voltak 

 tele; a gólyák tehát úgy a saját táplálékukat, mint fiaik szükségletét 

 játszva szerezhették be, holott normális időjárás mellett vidékünkön 

 nagy munka volt a táplálék beszerzése. 



Szomszédaim véleménye pedig arra a tapasztalatra volt alapítva, 

 hogy bő táplálkozás esetén a házi ludak és récék is szoktak sarjú- 

 tojást rakni. '' Rácz Béla.. 



A kuvik téli párzása. 1915 december 17-én délután 4 órakor, tehát 

 még világos időben, különös, majd macskanyávogáshoz, majd halk 

 madárpittyegéshez hasonló hangok ütötték meg fülemet. A hang után 

 kutatva, szomszédom istállójának gerincén két kuvikbaglyot fedeztem 

 fel s igen érdekes látványnak lettem tanuja. A nőstény, mint egy kis 

 cövek állt a gerincen, míg a hím mindenféle pózokban táncolt előtte és 

 hallatta a különös nyávogó hangokat. Mikor pedig annyira közeledett a 

 nőstényhez, hogy fejük összeért, a nőstény pityegetni kezdett, szárnyát 

 kissé meg-megemelintve. Pár percnyi játék után megtörtént a párzás^ 

 melynek befejeztével a hím boldog kuvikolással szállt tova, a nőstény 

 pedig különféle groteszk mozdulatok végzése után távozott. 



