PALAEONTOLOGIAI KÖZLEMÉNYEK 297 



Össze tömören (v. ö. ismertetésemet az Aquila XXII, kötetének 396. olda- 

 lán), legújabban több nagyon figyelemre méltó eredeti tanulmánnyal 

 gyarapodott. Oudemans C A. arnhemi zoológus a címben (1.) jelzett 

 művében a Bourbon- és Mauritius-szigetén élt alakokat nemcsak fajilag, 

 de generikusan is szélválasztja és a dodo-k családjában (Raphidae) meg- 

 különbözteti a Mauritius-szigetén élt közönséges dodot (üewonen Dodo) 

 Raphus ciicullatus L. néven (eddig Didus ineptiis L), a Bourbon-szigeti 

 fehér dodot (Witte Dodo) Apterornis solitarius Sélys néven (eddig Didus 

 apterornis (Schleo és a Rodriguezen élt solitaniist (Pezophaps solita- 

 rius Gmei..) 



■ Ezzel az új rendszerezéssel kapcsolatban veti azután fel Oudemans 

 második értekezésében (2.), vaj j on a Maskarenák és a közép- 

 csendes tengeri szigetek óceáni eredetűé k-e? 



Szerinte a három dodo-alak különválasztását nemcsak morphologiai 

 okok támogatják, de egy geológiai tényező: az idő és egy biológiai: 

 az elszigeteltség is támogatják. A három Maskarena-sziget (Mauritius, 

 Bourbon és Rodriguez), amelyek egy a tengerbe sülyedt hegyvidék 

 ormainak tekinthetők, mai alakjukban már körülbelül a miocaen óta 

 külön állanak. Mollengfmaff G. A. F. delfti geológus ezzel szemben 

 e szigetek óceáni, vagyis vulkáni eredetét hirdeti. Szerinte a három 

 sziget soha nem függött egymással össze, mind külön a tenger feneké- 

 ről emelkedik. Oudemans e nézet ellenében felhozza az óriás száraz- 

 földi teknősök (Testudo) előfordulását e szigeteken, valamint számos 

 palaeo-ethnologiai adatot, amelyeket Brons H. is megerősített (Naturw, 

 Wochenschr. N. F. XVI, 1917, p. 581). 



Oudemans harmadik tanulmánya a Legnatia gigantea rendszertani 

 helyzetével foglalkozik. 



Legnat útleírásaiban szerepel az a Rodriguez-szigetén a XVII. szá- 

 zadban kihalt sajátságos, 6 láb magas madár, amely Schlegel nyomán 

 óridsguvat (Gallinula gigantea Schleg.) néven ment át az irodalomba. 

 Egy kevéssé ismert állatfestő, Collaert Adriaan (1560—1618) «Avium 

 vivae icônes» c, 1605-ben megjelent műve is közli e madár képét «Avis 

 indica» néven. Oudemans most összeállította a madár teljes irodalmát, 

 felkereste az eredeti forrásokat és tisztázta a guvat rendszertani helyét. 



Schlegel a madarat Gallinula gigantea néven vezette be az iro- 

 dalomba; a genus-nevet Newton A. változtatta meg Legnatia-xz. (Ornis 

 XIV, 1907, p. 70.). Oudemans most a madarat a guvatszerűektől (Ralli- 

 formes) elválasztva, a (Limicolae) nemzetségbe osztja be, külső morpho- 

 logiai bélyegei alapján nem tudja a Cliionididae, Glareolidae, Cliara- 

 diidae, Droniadidae családok egyikével sem összekapcsolni, hanem mellé- 

 jük, külön családba (Legnatiidae) helyezi. Triviális nevéül a «Reuze- 

 \vatersnip»-et ajánlja. Dr. Lambrecht Kálmán. 



