NECROLOGUS 301 



ben megindult előzetes tárgyalásokon ö képviselte a magyar kormányt' 

 majd megalakulván 1890-ben a kongresszust előkészítő magyar bizott- 

 ság, mint ennek alelnöke és az igazgatótanács elnöke fáradhatatlanul 

 működött a kongresszus sikere érdekében. A kongresszus lezajlása után 

 megszületett «Ornithologiai Központunk» is alig valósulhatott volna 

 meg oly simán és aránylag hamarosan, ha SzALA^■ Imre nem hevült 

 volna a Herman Ottó által felvetett eszméért s nem támogatja a cse- 

 mete bölcsőjét s egyengeti életének útját. Ó adott helyet az ifjú intézet- 

 nek a Nemzeti Múzeum csarnokában addig, míg megerősödve 'saját 

 otthonába költözhetett, míg könyvtára, gyűjteményei annyira gyarapod- 

 tak, hogy saját szárnyára szabadulhatott. 



Arra, hogy tevékenységének, számos kulturális intézményünk irá- 

 nyításában való közreműködésének teljes képét megrajzoljuk, nem mi 

 vagyunk illetékesek. Mi csak hálával adózunk emlékének, mint intéze- 

 tünk igaz barátjának, zsenge korában erős akaratú és szerető gyámolító- 

 jának, a kedves, rokonszenves egyéniségnek, aki teljesen megértette cél- 

 jainkat s nem riadt vissza azokért szóval és tettekkel illetékes helyen 

 nyomatékosan sikra szállni, a kezdet kezdetén értük az utat megtörni. 



Áldás kisérje emlékezetét! 



Kőszeg, IQIT júl. 30-án. Chernél István. 



Lósy József. 



1874—1917. 



Sorvasztó kór, emésztő szenvedés után az Ornithologiai Központ 

 egyik leghívebb munkatársát, legjobb barátját ragadta ki az élők sorá- 

 ból. LÓSY JÓZSEF fővárosi polgári iskolai igazgató 1917. augusztus 22-én, 

 alig 43 éves korában meghalt. Súlyos betegség hónapokig szegezte 

 ágyhoz, hogy beteg, nagyon beteg, azt mindannyian tudtuk és mégis 

 váratlan volt korai halála. 



LÓSY JÓZSEF egyik legszemélyesebb hive volt az Ornithologiai 

 Központ megteremtőjének, Herman OTTÓnak s ezzel megmondtuk azt 

 is, hogy minden érdekelte, ami tény, ami igazság, leginkább azonban 

 mégis a Természet. Életét is eredetileg a természettudományoknak 

 szentelte. 



Egyetemi tanulmányainak bevégzése után 1896-ban a budapesti 

 tudományegyetem általános állattani és összehasonlító bonctani tanszékén 

 asszisztens lett Margó Tivadar oldalán, majd Török Aurél, az anthro- 

 pologia professzora is foglalkoztatta. Ebből az időből ered később 

 kiadott pompás kis kompendiuma: Anthropologia a Tudományos Zseb- 

 könyvtárban. 1899-ben a Rovartani Állomás assistensévé nevezték ki. 



