31 



Két ábra is víiu hozzácsatolva, a mclv a k<")- 

 zönséges s a japán íurj rajzolatait tünteti fel. 



A szerző azt irja, bog}' sikerült biztos jegye- 

 ket megállapítania, a melyek a C. coturnix s a 

 C. japoiiica hímjét s nőstényét biztosan meg- 

 különböztetik, s hogy az átmeneti alakok kétség- 

 telenül a kereszteződés eredményei. Az enrópai 

 vonuló fürj , a melynek elterjedési területe 

 óriási, a költés ideje alatt közös területen él a 

 japánival s nézete szerint kétségtelen, hogy a 

 kettő gyakran jjárosodik s az intermedian hyli- 

 ridák egész sorát hozza létre. Ez az átmeneti 

 tollazat különösen a hím kevertvérüekön tűnik 

 szembe. 



így némelyiknek megvan a japáni fürjet jel- 

 lemző téglavörös torokfoltja mellett az eurói^ait 

 jellemző fekete, kettőshorogalakú foltja is; má- 

 soknál a toroknak csak felső kétharmada sötét- 

 vörös, az alsó harmada fehér, ismét másoknál 

 a vörös folt közepén ott találjuk a fekete szala- 

 got. Ezen három tipusz közt minden átmenet 

 megvan. Ogilvie-Gkant szerint ezek a hybridák 

 rendesen csak Mongoliában, Kínában s Japán- 

 ban fordulnak elő, de mint maga is megjegyzi, 

 a British Muz. gyűjteményében egy állítólag 

 Bhutánban elejtett darab is van. 



«Hasonló módon, folytatja a szerző, kevere- 

 dik a C. roluriÚT is a vöröstorkú fajtával, a 

 mely Délafrikában s annak partmenti szigetein 

 telepedett, s ezen keresztezés eredménye az a 

 sok délatrikai s déleurópai him, a melynél a 

 fej oldalának s a nyaknak világos részei többé- 

 kevésbbé a honi madár vöröses gesztenyebarna 

 színével vannak futtatva. A nőstényeket teljes- 

 séggel lehetetlen szétkülönböztetni. Hozzáteszem 

 még, hogy a C colitrnar indiai példányai általá- 

 ban tiszta fajtát alkotnak s ritkán mutatják a 

 fej oldalán s a nyakon a vöröses szín nyomát." 



Stejnegek L., egyik kiválóan éles felfogású 

 ornithologusunk, a japáni fürjjel foglalkozott 

 behatóan s »Remarku onJajxtiiesc QuaUs« czím 



* A leírásnál megemlíti az auctor, lu)<;y a fiatal 

 hímnek is olyan megnyúlt toroktollai vannak, mint a 

 vén nősténynek s torkának közepe sötét téglavörös 

 színnel van futtatva. Jílőlibi sajátság elvész a ved- 

 léskor. 



.3iyei 3lb(ní£)uiu]en uon Köpfen luciblidier :3nbi= 

 uibitcn bor geiiibljiiíidien uni) ber japaniíd^cn 

 3i>ad)teí ilhiftríren bie 3eid)iuiiu^ beríeílu'ii, pmiie 

 bie (^onn ber Stefilfebern. 



ílierfafíer \ai\t, bafi eo iljiii ßehmfleii fei, [idjero 

 uiib gut fenntíid)e ílierfinaíe anfjufinbeit, burd) 

 iue[d)e iimn cf uiib í ber C. coturnix unb C. ja- 

 ponica leicfit ju uiiterídjeíben uennöoie, unb ba^ er 

 in ben intermebiären g^ornien baê unaioeifelíjafte 

 Siefuitat ber 'yaftnrbining erdlicfe. Tic europaijdje 

 3ngiiHu-ljtel, bereu 'i>erbveitinuj ein enonnee ©ebiét 

 umfaßt, bemofjue jur íörntcaeit biefelbcn Socatitäten 

 mit ber japaniidjen, unb eö f'öniu' íeiner yjleinung 

 luid) iiidjt ber geringfte ^'ueifel obimiUen, baf; fid) 

 beibe ()äufig mit einanber paaren uiib alíc 3lrten 

 intermebiärer .çijbriben erzeugen. Siejee internier 

 biave ©efieber fei bcfouberö beinerfenêiuert aw ben 

 männlidjen 'öaftarben. So jeigen 5. 33. einige bie 

 bnnfeUsiegelrotl^e Eef^ie ber japanifdìcn unb bie 

 Íd)uiar3e anferförmige 3eid)nnng ber europäifdien ; 

 anbere Ijabeii nur bie oberen ,3H)ci Srittet ber 5leí)Ic 

 bnnfelrotí), bad unteve drittel roeifj, loälivenb eine 

 bvitte ^Çartie loieber atö S'ISî^^^ *-''" '^^'f ^i^' ÍOtitte 

 bee rotíjeu STljciicê reidienbeo fdiuiaraeô 33anb auf= 

 meift. Sii'ifel)*-'" biefen brei Ííjpeii finben fid) alle 

 niöglid;en Uebergänge. Sie i^tibriben foUen nad) 

 Dgiinie:@vant im nllgonunnen nuv in ber 

 l'ìongolei, in (Sl)ina unb japan uovfomnu'u, obgleid) 

 fid), luie felbev bemerft, ein angeblid) in 3.M)ntau 

 evbenteteê ©tüd iin bvitifdjen 'íJínfeum befinbet. 



«Sil gieidjer 3i>eife, obgleid) Don untevgeovbnetev 

 33ebeutung», fagt genanntcv 9hitor, «uevmifdit fid) 

 C. coturnix mit bev votI)feí)íigen fe^íiaften ^Kaffe 

 in ®.i9(fvifa unb nnf ben bie Kiifle nmgebenben 

 unfein, unb baâ iliefultat bevfelben finb bie vielen 

 'íMniidjcn anè @.=3tfvifa nub S.-ti'nvopa, an 

 lueidjcn bie meinen '■^avtien ber ívopffeiten nnb ber 

 Äeble met)v ober uieniger mit bem ^)íött)lidj:)(lafta= 

 nienbraun bec- einl)eiinifd)en'ÌHigetè überflogen finb. 

 Tic äBeibc^eu enoeifen ftc^ aHerbhigê als ununter= 

 fdicibbav. %i) möd)te nodi beifügen, baf; inbifd)c 

 (i"veniplave uon C. coturnix im allgemeiiu'n fcljr 

 reiuraffig finP unii foltén eine Spur uon ^'Kötl^lid) 

 auf ben Jíopffeiteu unb bem i^alfe scigeu.» 



1'. ©tejnegev, unftrcitig einer bev fd}avf; 

 finnigften Dvnitljoiogcn, l;at fid) eingcbenb mit bev 

 japauifd;en 3ÍHU1)tel befdibftigt unb tvitt in feinen 



* Söei Set öeidjreiluiiig il. 0. pp. 239— ato) bemeift ber 

 iditûv, baji bas juiifle rf ö.is uerlii iif) erte 5iel)Igefieber 

 luie baè iibuUe î befiÇe mib bie Keljlmitte mit 3unfe[= 

 äiegelrotf) iiberflogeit (;abe. ©rftereá foU bei ber iDìaufer 

 uerîd^iutiibeii. 



