116 



nyes kékesszürke; a karmok kékesen szaru- 

 feketék. 



2. A homlok, a szem fölött haladó sáv s a 

 pofa rozsdabarnásfehér, az első fekete toUszárak- 

 kal, az utolsó sötétbarna szárfoltokkal, melyek 

 a halánték felé szétterjednek s feketébe válnak ; 

 a szem előtti patkóalakú folt itt csak jelezve 

 van ; a barkó fi— 9 mm. széles s több helyen 

 meg van szakítva. 



A fej teteje rozsdás alapon sötétbarna, hegye- 

 sedő szárfoltokkal rajzolt s ezek a foltok sokkal 

 sűrűbben sorakoznak mint a hímeknél ; a szem 

 mögött eredő sáv s a nyakszirtfolt sötétebb s 

 nagyobb mint a hímeknél ; a fül tája is jóval 



sötétebb. 



B. A dolmány sötétebb barna mint a hímé ; 

 minden tollán fehcrrozsdásbarnával szegett s 

 ilyen formák a nagyobb tollak szemfoltjai is; 

 kékesszürke lehelet csak a vállon, a kisebb evező- 

 kön s afiokszárnyon látszik. Az. elsőrendű evezők 

 feketebarnák szürkebarna szegésekkel s fehéres - 

 rozsdás haránt- és szemfoltokkal, mely utóbbiak 

 a másodrendű evezőkön elmosódnak s hamvas- 

 sal kevertek. Az első csenevész evezőnek barnás- 

 fehér a szegése, s fedőfólia mindkét oldalán igen 

 szélesen fehérrel szegett ; a szárny belső tolla- 

 zatából alakult szögletes sáv igen sötét; a szárny 

 felső-belső széle rozsdássárgásfehér s 2 — B soros 

 sötétbarna tojásdad foltok díszítik. 



A farktollak felül világosbarnák, kivált a két 

 középső tollon erősen kékcsszürkére hajl(>k ; a 

 farok hegyének szalagja fehér. A szélső tollpár 

 mindkét zászlóján 10 foltja van, a következő 

 tollpárnák 9, a továbbinak 8, a negyedik párnak 

 8 és 6, az ötödiknek 8 és 7, a középső párnak 7 

 foltja van s ezek a legkisebbek s legkerekebbek. 

 A farok legtöbb világos foltja sötétbarna szín- 

 nel van becseppentve, tehát nem egyszínű, mint 

 a hím madarak farkáé. 



4. A torok s a nyak eleje gyengén rozsda- 

 sárgával lehelt fehér színű, igen gyér, finom 

 fekete szárfoltokkal ; a begy, mell s a has közepe 

 ugyanilyen rozsdássárgásfehér s finom szárfol- 

 tokban kezdődő ovális, sötétbarna foltok vannak 

 rajta, melyek lefelé folyton nagyobliodaak s a 

 test oldalán, de kivált a lábszáron a világos színt 

 egészen elnyomják ; a gatya tollai világosbarnák, 

 feltűnően széles fehéressárga szegésekkel, míg a 

 lábszár belső oldala egyszínű szennyes rozsdás- 

 fehér. 



A szennyesfehér hasi tollaknak igen hosszú, 

 feketeszárú, elmosottan világosbarna lándzsás- 



íiií)[c ídimutiiil bíafíbíautidiiirau; iiic .Hvaílcn bliíu- 

 licl) I)ornícl)UHU-a. 



2. ©tini, Dberaugciiftreif itnb äBangeii roft: 

 t)raunUd)rocifí, erftere mit id)ioarjen ^ebcrjdiäf-- 

 teii, lettere mit buutelbvauneii, unter bem 3(Uii,e 

 ídjnrníen, ç\i'(\a\ bie Sd)Iäfe breiteren, beinaíie ganj 

 jdimavjbraunen idinftfleá'en; ber íd)umr,^e .sSufeifoiv 

 flerf bíoö Diívd) ©tridjc aiiöebcutet; bor í>artenitveif 

 G — '.tÜim. breit, b od; an ben ©eilen überall nnter= 

 brod)en. 



Dberfopf biè ju bem 9îarfen nuf roftvntbem 

 föninbe burd) bunfelbraune, snijejpilite Sd)aftf[ede 

 gcjicrt, mekbe üiel bid)tev [toben, aló bei bon 9Jiííini= 

 dion; aud) ber Streif bintor ^eln ííni^e, bann bor 

 G^ienirffled: nnP bie DljvengoijenD ift bebeutenb 

 bnnfler. 



B. Ticv Wantel bnnfler braun, alö bei ben 

 'JJiännd)en : fämmtlidjo ^ebern baben meifivoftbrauu: 

 lidie llmjaumungen, unb and; bie 3hi(ioitf(ede ber 

 gröjsereu Jvobern finb meift jo cjefärbt: ber grau= 

 blaue einband) ift bloê an ben liinçiften '2d)ulter=, 

 ben .s>intovfltìgel- unb ben Slfterfltìoielfobern bebeu: 

 tenber üortjanben. 5)ie ©djiuingen l-tor Drbnung 

 fd)U)ar5bvaun, mit graubraunen Säunu'n unb 

 roeifîlidjroftgelben Cluer- unb 3lugenfíerfen, luetd)' 

 letztere auf ben ©djicingen 2=ter Drbnung t)alb: 

 ueriDafdjen unb mit bíaugrau tierniifdjt fteben. Die 

 erfte (norfümnicrte) Sdiroingo ift nad) au(3en 

 bvaunlidiiDoifì gelautet, ibre ìied'e aber beiborfoits 

 breit luoi^ eingefaßt. 



5)io ©d)jiiansfebern oben liditbraun, befonberè 

 on ben mittleren i2 ftarf ino iMaugraue fpiolenb; 

 bie ©ubbinbe roei^. Tiaè aufterfte ^^eberpaar Ì)at auf 

 ben beiben j^aíinen 10 glede, baô foígcnbe 9, baê 

 uäd)fte 8, baê 4=te '■Jßaax C> unb 8, bie 5:ten jroei 

 7 — 8, bie nnttelfton ^^ebern 7 an ^al)l, unb jinar 

 finb biefe bie floinfton unb runblid)ften "iìobueu: 

 flecío. 



:ï)ie moifton biofov Iid)ten Àlodo finb burd) f($uiar,v 

 braune fünfte unb ©pitién befpribt, alfo nid)! rein, 

 mie beim Hiäinuben. 



4. .fteble nub ïliorberbals lueiô, fdjmadj roftgelb 

 übcrl)ttud)t, mit f'aum einigen fein fd)iiHir3lid}en 

 ©d)aftftrid)eld)en; ber .topf, bie Sruft, roie bie 

 aM\ud)initto ebenfo roftgelblid)iueif5, mit fein geftiel= 

 ton, oualeu, nad) unten bin ^unebnionboii bunfcl; 

 braunen '^Mm, bie an ben Veibfoiten oiel gröfjer 

 roerben unb an ben ©d)ienbeinen bio lid)te Wvunb: 

 färbe fafl gänslid) uerörangen ; bie ò^ofen lidjtbrann, 

 mit auffallonb breiten geIbíi(í)U)eif5en ^-eberfäumen ; 

 bie iniu-re ©dnenbeinfeito fdjuinfug roftgolblid): 

 meifî. 



