126 



Petényinek, mint ornithologusnak, fejlődése 

 érdekesen tükröződik feljegj'zéseiben, neveze- 

 tesen a madár testrészeinek változó nevezései- 

 ben. Azon időben ugyanis, melybe munkásságá- 

 nak kezdete esik, a madártani terminologia még 

 a németeknél is csak alakulóban volt. Ez az 

 oka, hogy Petényi jegyzéseiben a czombotmajd 

 Schenkel,* majd Oberschenkel, a lábszárt újra 

 Schenkel, Unterschenkel, majd Schienbein, a 

 csűdöt meg Schiene és Lauf néven találjuk. 

 Ugyanez áll a szárny tollaira is. Az első csene- 

 vész evezőt eleinte egészen elhagyja a szerző, 

 utóbb felismeri s a rendes evező tollak közé 

 sorozza. A szinek jelöléseiben sem találhatunk 

 megállapodást, s azért szószeriid kellett azokat 

 lefordítanunk, mivel a szinek érzékelése annyira 

 egyéni, hogy abba a feldolgozónak belenyúlnia 

 nem szabad. A nagyon összetett színi jelölések 

 külíinben onnan vannak, hogy Petényi a madár- 

 nak lehetőleg hü képét akarta adni, de hát nem 

 volt mesterszó azokra az összetett színelemekre, 

 a melyeket figyelmes szeme meglátott. 



Petényi hagyatékában a biografia az, a mi 

 első sorban fontos, de a kerecsensólyomról 

 szóló rész a színi leírásokkal is igen becses 

 adatokat szolgáltatott. Az utóbbi körülmények- 

 ből kifolyó tanúságot az alábbiakban iparkodom 

 adni. 



BEZ.ÍEÓ SZÓ. 



A hagyaték feldolgozása szükségessé tette, 

 hogy a kerecsensólyom (F. sacer auct. ; Petényi- 

 nél lanarius) Magyarországból eddig ismeretes 

 egyedeinek hovátartozóságát úgy morphologiai, 

 mint lehetőleg életrajzi alapon is megállapít- 

 suk. Azon kerecsenek közt ugyanis, melye- 

 ket Petényi hagyatékában ismertet, mondhatni 

 egyetlen tipikus F. sacer sincs, mivel testének 

 bizonyos részeiben csaknem valamennyi a bal- 

 kán félszigeten élő rokon sólyomféléhez, a F. 

 Feldeggihez hasonlít. 



S ez nevezetes körülmény. Mert hátha azok 

 az alakok, melyeket Petényi leirt, összekötő 



* Petényi összes jegyzeteit nónicfiil irta, épen a 

 magyar terminologia hiányos volta miatt. 



S)aê a[Imaí)íigc 33orí($reiten ^peténui'c- in bor 



Drnithotoi'iio jpioi^clt fid) «"f intcvoíjnntcr Ííhíjc in 

 feinen iiintorlaficncn Sdjviftcn, licjonbov'i in ber 

 »erfdjiebcnen 'i^cncnnnngöUH'iíe ícv .SUirpcrtíicilo 

 beê SSogclâ ab. ;]u jener ^át näniltd), in meldie ber 

 33eginn ber ÍÍljatigfeit ^^ieténi)i'í. fällt, unir bie 

 Xerniinoloßie bcriUigclfnnbc feldft dei benTientfd)cn 

 erft int (Snitiuicieluniiâftnbinni. 5)ieô ifi bie Urfaáje, 

 baf; man in ben '3d)viften bn?. Femur balb nlô 

 Sd)enfel,* balb alò Obevídionfol, bie Tibia miebev 

 als Sdjcnfel, Untevid)enfel nnb 3d)ienbein, ben 

 Tarsus alò Sd)iene nnb l'nnf angeführt finbet. 

 SU;nlid) ift es and) mit ben Sdjiuniigfeberii : ber 

 9ínttor íftfít nämtid) anfange bie crfte, uerfiimmerte 

 Sci)unnge gänälid) lucg, bod) fpäter crfennt er bie: 

 lelbe nnb reiljt fie in bie .3iil)I î't'i" od)ten Sdimingen 

 ein. 3tnd) in ber iìenennnng ber Carbon föiuien 

 mir feine feftiteheiibe ÎBbrtbitbung finben, maè 

 uno nötliigte jene 33eneiiiningc>formen bndiftäblid) 

 ino llngavifdio jn utnn'feljen, ba bie nnnlid)e i'òaljx- 

 iielimnng ber Àavbeii bermafîen non Der ^nbiiu; 

 bualität abljängt, bafî hierin ber ik'arbeiter niditim 

 minbeften ein^ngreifen bereditigt ift. 3)ie jiemlid) 

 complieirten iVarbenlieneiuuingen entfpringen anc- 

 bem Umftanbe, bafi ^^eténl)i ben 58ogeí möglichft 

 geiian d)avafterifiren moUte, mohei ihm aber jene 

 Sînnitanôbrnefe fohlten, bie jene feinen íínaneen 

 roiebergegehen hätten, roelche fein fd)arf hoobadj= 

 tenbeö 31ngo entberfte. 



^m iiadjlaffe '^H'témji'û hofi(3t bie 'ììiologio einen 

 SBerti) erften ïliangeô, bod) lieferte biefer, bon 

 aBiirgfalten betreffenbe S'h»-'''' ""rf) ï""-"fi^ ì^i^' Àiiv6en= 

 befdireibnngen fein" mevthnolle eingaben. '3}ie .Cehre, 

 meUte ano biefem loiUeren Umftanb folgt, geben 

 mir in bom nädjftfolgonben ©djlnfm'orte. 



Xie SSearbeitnng beo ííadilaffes '^íeténni'o 

 inad)te eê nothmcnbig, bie fnftematifrfio ©teile ber 

 ans Ungarn biöhor betannten v,nbiuibuen beo 

 SBiirgfalfon (F. sacer auct.; lanarius bei ^'0 = 

 ténoi) anf morphologifdjem nnb möglid)ft and) 

 auf biotogifd)em t^irnnbo ^n beftinniu-n. Unter jenen 

 SBürgfalfen nänUidi, moldjo %îetéiu)i in feinem 

 9îad)laffc befannt nuutt, finbet fid) fanm ein ein^ 

 SigerF. sacer, ber mirfliditnpifd) märe, inbem ihrer 

 faft fämmtiid)e and) einige .Slenn^oidien bor anf bor 

 îklfanljalbinfol fefîhafteu uormanbten Àalfenform 

 beê F. Feldeggi ©chi. 18Í1 aufmeifen. 



* SGScgen Slînngel einer uniiavifcl)cn îlietmiiuiloçiie 

 mu^te *^5eicui)t feine föiiinitlicfje ajeotad^tuiuicn in beutfc^ev 

 ©))taci;e notiren. 



