138 



Schlegel utóbb a F. Felcleggit a «lanarius» név 

 alá vonta. 



A mi az irodalmi eszközöket illeti, igen fon- 

 tos adatokat szolgáltatott Eadde G. 0)'>üs caii- 

 casícá-ja. (Kassel 1884.) A 70 — 71-ik lapon 3 

 sacerről tesz említést, a melyek bizonyos ré- 

 szeiklien a Feldeggi tipusba való átmenetet mu- 

 tatják. 



Az egyiknél a farok foltjai szalagokba ol- 

 vadtak s csak a két középső tollon normális 

 nagyságúak ; a másodiknak rozsdás a fejeteteje 

 dolmányában hamvas veg;s'ület van s a két 

 középső faroktoll foltjai majdnem egybeolvad- 

 tak már, csak igen kevés választófal van köz- 

 tük (1. a vázlat IV-es számú részét). A harmadik 

 madár is ilyenforma. Ezen darabok láttára már 

 Eadde is a mellett van, hogy a F. sacer s a F. 

 Feldeggi nem lehet 2 külön faj. 



Dresser a «Birds of Europe» (London 

 1871 — 81) 376-ik tabelláján két tipikus, barna- 

 dolmányú, kerekfoltos farkú, teste alján hosz- 

 szában sávozott sacernek adja kéi^ét; a 377-ik 

 tabellán ábrázolt sacernek ellenben különben 

 normális alapszínei mellett harántos sávok van- 

 nak a dolmán3'a tollaiban, harántosan nyúltak 

 meg a gatyája foltjai, a farka foltjai pedig telje- 

 sen összefüggő harántos szalagokba egyesültek. 

 Dresser szerint ilyen lesz a sacer vén korában. 

 Nyilván azonban ez is csak olyan átmeneti alak, 

 mint a milyenek Magyarországon vannak s mint 

 a milyeneket Eadde is ismertet. 



Schlegel az íiAhiiandlunnen aus dem Ge- 

 biete der Zooloíiie ele.» (Leyden 1845.) czímű 

 értekezésében — melyet dr. Almásy György úr 

 volt szives a ScHLEGEL-féle uKriíiadie Übersicht, 

 d. Europ. Vögel« (Leyden 1844) czímű mun- 

 kával egyetemben kezemhez juttatni — 5 drb F. 

 Feldegginek adja leírását. A III. füzet X. tabel- 

 láján ábrázolt vén hím képviseli a Feldeggi 

 típusát. Vörös fejétől s nyakszirtjétöl eltekintve 

 az ilyen koros példány színezetre nézve csak- 

 nem egészen olyan mint a vén vándorsólyom. 

 (F. peregrinus.) A nevezett ábra azt is bizonyítja, 

 hogy a British Mus. katalógusa a teljesen ki- 

 fejlett hím gyanánt egy oly példányt ír le, a 

 mely még nem érte el az egyéni fejlődés tető- 

 pontját. 



Érdemes a megemlítésre, hogy a Schlegel- 

 féle «■ Abhandlungen') III. füz. XII. tábláján 



bafe ö d) 1 c (3 c l feinen F. Feldeggi Später mit 

 lanarius cereinttjte. 



Söae bte einfcljícigioie Siteratiir anbelnußt, luar 

 mir Sïabbe'o «Omis caucasica« ^^aji'eí 1884) 

 mit \ú)x nid)tii3en 3lngalien ju .^iife. 3iiif p. 

 70 — 71 lucvtien 3 F. sacer beicf^ricbcii, meldjc in 

 ber ívíiríniHc^ ben Überöang àum Tnpnc- ber Àelbeii9ô= 

 fnifen äcigen. 



Sei bem einen, ber fonft ein ti)piíd)er sacer wäre, 

 finb bte Rieden beé Sd)iiuin!|eí' in snfanimen= 

 i)iingenbe 33änber nereinigt iinb nnr nuf ben beiben 

 mittleren /íebern finb bie glecfen lum normaler 

 ©rb^e; beim ,^ioeiten (jat ber Dberfopf eine roftige 

 ^arbe, ber ÍJÍantei eine iVnmiH'bniig lum ajdigran 

 unb bie ©djiDan^fierfen finb and) anf ben mittelften 

 gebeni beinalje gänslic^ üeríd)mol3en, fo baf; bie 

 ^Trennung nnnmebr feíjr gering ift (fietje "'ir. IV bea 

 ©d}emaê). 3íud) ber britté ipogei ift ì>i\\ norigen 

 ä^nlid). 3ínf ©runb biefer (Srempíare önfíert id)on 

 9íabbe bie Sínfidjt, bajj F. sacer nnb Feldeggi 

 artlic^ nid)t 511 trennen finb. 



5)ie 37G=fte íafel in ^^reffer'ô «Birds of 

 Eurojje» (Sonbon 1871^81) ftelít jmei tupifdje 

 F. sacer mit braniiem^Jíantel, rnnblid)en 2d)umii5= 

 fleá'eii \mò mit in bie .^änge gefíedter Unterfcite 

 bnr; ber anf ber 377=ften Xü\ú bcffeíben Serfeô 

 abgebilbete F. sacer ^at aber bei fonft normaler 

 ^ärbnng lid)te Cnerfíerfe an ben '3)íante(feberii unb 

 bnnfle auf ber i^ofengegenb; bajn fiub bie Àteden 

 bes 6d)ronnaeè in sufammeníjangcnbe Clnerbänber 

 i)erfd)mot3en. T'reffer befd)reibt biefeô ©tiicf alö ein 

 reifes ÍJÍanndjen nom tnpifdjeii F. sacer. iiîiel 

 iiial)rfd)ein(icl)er ift aber and) biefeô (íremplar eineô 

 jener ílbergangciformen, loeídje in Ungarn uor^ 

 tommen nnb lueldie nnd) uon ilinbbe befd)rieben 

 lourben. 



©d) legel befdireibt in feinen <i3l bl) a nb= 

 I u n g en a u e b e m 0) e b i e t e b e r ;^ 1 g i e 

 K.» i.ÎL'ei)ben 1n45i, uieldjeo 3*3ert id) fanunt 

 © d) 1 e g e To « .« r i t i f d) e Ü b e r f i d) t b. IS n v p. 

 3]őgebi (îL'epben 1844^ ber ©iite bec. .'perrn Tr. 

 ©eorg i)on 3llmáfi; uerbanfe, fünf tÌTemplare Dee 

 gelbeggôfalfen. Tao auf ber X. tabelle beo III. 

 <êefteâ abgebilbete alte 5iJiännd)eii uertritt ben 

 S^ijpnê. iUm feinem roftigen ,'*lopfe abgefe!)en iiljnelt 

 ehi fo altes Gijemptai- bem ilîanberfalfen (F. pere- 

 grinus) fe^r. Sion ber beimnnten 3lbbilbung fönn 

 man and) bavanf folgern, bat'ì ber (Sat. ih-itif() 

 ^JJÌnf. rein luirflid) alteo Díanmtjen ale fold;ee be= 

 fá)reibt. 



Süld) jener Umftanb ift ber (S-rioalìnung mertb, 

 baB ber im III. ^i\it. ber ©djlegel'fdjcn «ilbljanb: 



