A Mimikrizinusról. 



Irta Herman Ottó. 



;,^- 

 "'-\ 



v^"^.. 



Madár és hullám, A természet barátja, a ki 

 nem saját tapasztalataiból ismeri a tengert, azt 

 gondolhatná, hogy szemével az egészen világos 

 színű, vagy épen tiszta fehér madárfajokat, mint 

 a sirályokat, pl. a hósirályt, továbbá a tarkákat, 

 igya csiganyitogatót, a dunna-lud hímjét, amint 

 a tenger felett vonulnak vagy tova sietnek, ügy- 

 szólván a szemhatár széléig követheti ; annyival 

 is inkább, minthogy a tenger színe egészben 

 véve sötétebb, tehát a világosabb színektől többé- 

 kevésbé élesen elüt. 



Sokan hiszik azt is, hogy a madarak tenger 

 felett a magasan röpülnek tova, s már csak 

 ezért is könnyen és messzire láthatók. Midőn 

 1888-ban a norvég tengerpartokon a sarkkör és 

 a Jegestenger vidékein, főleg Tromső, Hammer- 

 fcst, Svaerholt és Vardö vonalán ornitologiai 

 tanulmányokkal foglalkoztam, igen gyakran 

 feltűnt az, hogy nemcsak egyes madarak, 

 hanem egész csapatok is, így bizonyos sirály- 

 fajok, a tenger felett vonulva vagy kerengve, 

 csodálatosan rövid idő alatt nyomtalanul tűn- 

 tek el. A Tromsőtől Riso szigetéig, tebát a 70° 



(llcbcv ùcn iHiiníluiíiima. 



5>on Dito .s'icniian. 



^ojjcl «nù ttSlcllc. So inniui)cr ííaturfrcinií', iicr 

 bas Seben bee SOieereê nid)t auöeii^cnerlHiiidjauiiiui 

 femit, i]laubt, man inii)íe bie (\a\\-, Ijelleii ober jvu' 

 rein meijjen líoijeinvten, luie ílíöuen, barnntev bie 

 (Slf enbein^'JJÏinie ; bann bie bnnten, iute3Uiftcnifiíd)er, 

 bas 0" bea (Siberoogeiô nub be}!., über bem '^Jìecre 

 fctjiuebenb ober baljineifenb, jojniaç^en bio an 

 ben nnfjerften ."òori.Hmt mit bem yinçu' nerfoliu'u 

 fönneii; nmíomebr, nlö ja bie j^irbe beê ÍOÍeeveű im 

 ©anjen eine Dnnfíe ift, bie Ijellen ^yarben baljer meljr 

 ober meniçier fdjarf abfted)cn müfíen. 



ÎBiele glauben ferner, bafi bie isößel, über ÍJÍeer 

 äiefjenb^bie^öije i)a[ten,unb anà) ano biefem^rnnbc 

 [eid)t nnb meitljin ficbtbar finb. 9(is id; aber im 3aí)ve 

 188S an yiormeiieno .tíüfteu, im '^.Hilarf reife nnb im 

 Eismeere, ii. 3111. befonbero anf ber Sinie Xromfö, 

 .^ammerfeft, ©i)ärl)olt nnb 'iiarbö, ornitboiocìifdìen 

 Stnbien oblaij, fiei eô nur feljr baio anf, bafi nid;t 

 nnr einjeine SBögel, fonbern felbft a,anie ©djioärme, 

 3. 'Ai jener çi,eiuiffev Siönen, über bem ÍJíeere ba(;in= 

 äiei)enb ober freifenb, in merfmürbig furjer ßcit 

 fpnrioê uerfdjuianben. 9ínf beríConr, u)eld)e id) non 

 3:romíb ano anf bie ^nfeí )'){\\'ó — alfo über 70' 



