151 



ny ebben és gyakrabban gyűjthettem adatokat, 

 azonban a már két évtizednél is hosszabb idő 

 alatt, a melyet kedves tanulmány tárgyamnak, 

 a madarászatnak szenteltem, — sikerült a rit- 

 kább baglyainkra vonatkozólag is sok érdekes és 

 tudnivaló dolgot elsajátítanom, s azt alkalmilag 

 a szélesebb köröknek is tudomására hoznom. 



Ezúttal szeretném azt a keveset közölni, a 

 mit az uráli-, vagy karvalybagol.yra nézve gyűj- 

 töttem. 



A mi madarunkat azért nevezik urálinak, mert 

 azt Pallas természetbúvár legelőször az Urai- 

 hegységben fedezte fel. 



Találták ugyan későbben az egész Kelet-Euró- 

 pában, valamint Közép-Ázsiában, Uraitól kezdve 

 a nagy Oczeánig, de tulaj donképeni hazáját az 

 északi őserdőben kell keresnünk. A karvaly- 

 bagolj' nevét alkalmasint leginkább tollazata 

 színének, valamint a feltűnően hosszú farkának 

 köszöni. 



Az erdélyi Kárpátokban az uráli bagoly csak 

 annyiban ritka jelenség, mert a madárismerö 

 vadászember költés idejéncsak ritkán akad rája, 

 a mennyiben ebben az időben ritkán is keresi 

 fel azokat a tájakat, a hol tartózkodik. Osz utó- 

 ján és télen lehúzódik a hegyről a völgybe s 

 akkor olyan helyeken is reá bukkanhatni, a hol 

 az ember legkevésbbé sejtené. 



így találtam pl. két ízben a szalonkavadászat 

 alkalmával a Eakovicza patak alacsony, fiatal 

 fűzfáin. Köröskörül nem volt semmiféle maga- 

 sabb fa található s a madár, a nélkül, hogy fel- 

 repült volna, bevárta, mig lövéstávolságba értem. 

 Hasonlóképen leltem épen úgy késő őszszel, mint 

 télen is, a Kálbori tölgyesben, valamint a hegy 

 alján elterülő erdőkben is. S a városnak fákkal 

 gyéren beültetettkertjeiben is lőttek már néhány 

 uráli bagolyt. Természetes, hogy a vadászok ezt 

 a baglyot mindig nagy erdei kuviknak tartották 

 8 én magam is mindig e megjelöléssel kap- 

 tam azt. 



Hogy a karvalybagoly nálunk költ, azt már 

 BiELZ E. A. az ő «Fauna der Wirbeltbiere Sie- 

 benbürgens» ez. munkájában is közli. 



Fészkét, tojását és fiókáit ugyan még magam 

 nem találtam, de 1890-ben április 19-éu lőttem 

 a fenyő- és bükkből vegyesen álló récsei erdő- 

 ségekben egy tojót, melynek erősen kifejlő- 

 dött kotlási foltja volt, miből azt következte- 

 tem, hogy fészke valamely odvas fatörzsben 

 lehetett. 



189!2-ben egy medve vadászat alkalmával oly 



lro(5bcm ijclnnö co mir in einer luimne^r über jtuei 

 ©ejeimten baiiernben B^it vaeià)e iá) meinem Sieb= 

 lingô^Stubiiim — ber Drnitfjoioiìie — geanbmct, 

 and) über iinferc felteneren (Suien mandieê ^nter; 

 efíante unb ÍBiffenoiucrtíje anjueicjuen, um öao= 

 felbe geíegentlid) aná) weiteren Slreijen befannt 311 

 geben. 



Ricamai möd)te iá) baê îBenige, mas id} über bie 

 lirais ober êabtd;tôeule gefammeít, oeröffentíid^en. 



Sen 9íamen llrnícuíe fttí)rt unjer ipogei auêbem 

 ©rnnbe, lueií ií)n Cier 3tatuvforíd)er ^^Uííae jnerft 

 im Urai entbed'te. 



áí^oíjl lüurbe er [pater beinaíje in ganj Dfteuropa, 

 íoiuie in 9)íittehíficn, uom Ural biê jum grofjen 

 Ocean gcfunbcn, boci) bürfte feine eigcntíid;e i>nmat 

 in tien norbifdjen Urtoaíbcrn 311 fudjen fein. 



íSen 'ííamen .SDabicbtocuíe bürfte er fjauptfädiiicb 

 ber (>-ärbnng feincô ©efieberè unb bem auffalíenb 

 langen ©tofe ju «erbanfen [)aben. 



3n ben fiebenbürgifd;en Sîarpatljen ift bie Ural= 

 eulc infoferne eine féltene Grfdicinung, aU fie ber 

 uogelïunbige ^äger geíegentlid) ber Örutjeit nur 

 feiten antrifft, weil er um biefe B^it in jene 

 9îegionen, in aield)en fie ficb nufbält, nur fetten fid) 

 begibt. 3>» opcitljerbft unb iőínter ftreid}t and; fie 

 inbeffcn nom ©ebirge ju %í)aí unb ift fie bann mit: 

 unter fclbft an folcben 'ij.Uäl^cn 5U finben,iuoman fie 

 am roeuigften uermutljen mürbe. 



So fanb id) fie 3. 23. 3iüeimat geíegentlid) ber 

 ©d)nepfenfud)c, auf hen nieberen jungen SBeiben 

 am i){afouicäa=23ad)e. ÎBeit unì) breit mar fein 

 l)öi)erer ikum ju finbcn unì) liejj mid) ber ÌUigel, 

 ol)ne ab3uftreid)en, auf ®d)uJ5biftan5 anfommen. 

 (Sbeufo fanb id) fie foiuol)! im ©pättjerbft alá aud; 

 im SBinter in ben Sldlbover (Sid)en= unb ben an^- 

 gebcbnten 33ud)enuialbungen am guf3e beè ©ebirgeô. 

 Sind) in ben loenigen, mit 33äumen bepftanjten 

 Öärten ber ©labt mürbe fcbon mand)c Uraleule er= 

 legt, oelbftuerftänblid) bicü ber ©d)ü(5e bie (Snle 

 ftetâ für einen grofsen äöalbfauj unb eri)iett id) 

 benfclben and) ftcts mit biefer 23e3eid)nung. 



3)af3 bie ôabicl)toeule bei una brütet, Ijat fd)on 

 (S. 31. a3iel3 in feiner «Jvauna ber 3Birbelttjiere 

 ©iebenbürgcne « angef ül)rt. 



3îeft, eicr unb ^nnge í)ahí. iá) rool)l nidìt ge= 

 funben, bocb fcl)0B icb am 19. 3tpril beö :3al)reê 

 1890 in ben Sïécêeet 2Balbungen — gemifd)ter 

 Scannen: unb 23ud)enbeftanb — ein iBeibcben, 

 metiteâ einen ftarf auögcbilbeten 33rutfled l)atte, 

 morauè id) íd)lie§e, ba]} baöfelbe in irgenb einem 

 i)ol)leu Saumftamm feinen §orft tratte. 



^m September 189^ erlegte id) geíegentlid) einer 



