217 



ú. m. a Strepailds meltinorephalux,^!'^., l'Iiala- 

 fiipits fiilli-aritis,'L.,P((gophilii eburnea, Phipps, 

 Larus cjlaucuii, Bk., Uria gi'ijlle, L., a másodi- 

 kon tíz, ú. m. Laniiis eristatus, L. (1 plcl.ì, 

 Nydea srandiaca, L., továbbá a Herald szige- 

 téről említett fajok a Pagophila eburiiea kivé- 

 telével, főként pedig a (Iharadrius fulvus. 

 Somatena spectabilis, L., Xenia sa bi nei. Le\ch, 

 Simorhynrhus cristatellus, kétségkívül vala- 

 mennyien költözködő fajok. 



Í2. A keleti vonulás észak felé kiterjed a 

 Mackenzie és Szent-Lörincz folyók között levő 

 nagy síkságra, némely fajok átcsapnak Grön- 

 landba is (Jegyz. 12.) — ■ továbbá az arktikus 

 Amerikára (Jegyz. 13. és 13ö.) és Labradorra. 



A legnagyobb részök a Mexikói öböl környé- 

 kén, Floridától és Texastól elkezdve Mexikón s 

 Közép-Amerikán át egész Venezueláig, Ecuado- 

 rig, sőt Guajanaig telel, vagy az Antillákon 

 marad. 



Van egy rész, amely a nyarat a nyngoti 

 nagy, száraz síkságokon, a telet Északi-Mexikó- 

 nak hasonló térségein tölti ; ilyenek : a Fringil- 

 lidák (lásd alább), Aitthus spratjuei, Vireo bel- 

 lii, PituhieiiÁiptilus nuttiillii (Calif. — Wyo- 

 ming), Plertrophanes m'rawaii, Sayornis saya 

 (Saskatscbewan folyó, — Mex.), Apiielocoma 

 woodhmisei, Tanagra luduviciaiut, ürescoptes 

 montanus, Salpinrtes obsoletus. 



Kiilöuösségképen jegyzi fel Ridgway a Vireo 

 ph iladelpJi icus-t, a mely nyáriján aHudson-öbölíg 

 és Manitobáig nyomul s Közép-Amerikában 

 (Guatemala, Costa Kica, Chiriqui) telel, de hiány- 

 zik Mexikóban és az Antillákon. 



A Vireo noveboracensis, Gjiel., amely az 

 Egyesült Államok keleti felében. Mexikóban, 

 Guatemalában költözködő, a Bermudákon 

 állandóvá lett, valamint a Galeascoptes caruli- 

 iieiisis is. 



Ügy látszik, hogy némely neotropikus fajok 

 északra csak mellékesen haladnak, ilyen a 

 Gir.AED-tól Texásból felemlített (1827) 16 faj (pl. 

 Myticetes texeiisis), melyeket mások nem találtak 

 meg ismét, vagy pl. a Bideu fuiiginosus, Eupho- 

 nia elegaidissima, Crofophaga a)ii (Florida, 

 Louisiana nyugoti részén), Cardelliaa rubra. 

 A Milvulus tyrannus-hói Audubon óta csak két 

 példányt ismernek, a Cassin ítélete szerint.. 



A Paeinjrliamplms aglaice fajt látták Szent- 

 Diegóban. 



Néha nagyon nehéz az elütő területek állandó 

 fajait a vonuló fajoktól megkülönböztetni. 



Aquila. IV. 



fulicarius, L., Pagophila eburnea, Phipps, Larus 

 glaucus, Br., Uria grylle. L., la seconde 

 10.: Lartius eristatus, L. (1 ex.), Nyetca scan- 

 diaea, L., les mêmes oiseaux que l'ile Herald 

 à l'exception de Pagophila eburnea, et de plus 

 Charadrius fulvus, Somateria spectabilis, L., 

 Xenìa sabinei, Leach, Simorhynehus cristatellus 

 sans doute tous migratoires. 



2. La migration orientale s'étale au nord 

 dans la grande plaine entre les fleuves Mackenzie 

 et St. Laurent, quelques espèces passent même 

 au Grönland (Note 12) et dans l'Amérique 

 arctique (Note 13 et 13a) et le Labrador. 



La plus grande partie hiverne autour du 

 Golfe de Mexique, depuis Florida et Texas par 

 le Mexique, l'Amérique Centrale jusqu'au Vene- 

 zuela, à l'Ecuador, même à la Guajane, ou reste 

 aux Antilles. (Note 14. 14a. 14b.i 



Il y en a une partie, qui passe l'été dans les 

 grandes plaines sèches de l'Ouest et l'hiver 

 dans plaines semblables du Mexique septen- 

 trional, ce sunt des Fringillides (voir plus loin), 

 Antlrus spraguei, Vireo bellii, Phalaeaoptilus 

 imitala (^Calif., Wyoming), Plertrophanes nicaw- 

 nii, Sayornis saya (f. Saskatschewan, — Mex.), 

 Ajihelocoma woodhomei, Tanagra ludoviciana, 

 ( hvsr.op)tes montanus, Salpinctes obsoletus. 



Une singularité note Ridgway: le Vireo phila- 

 delphirus, qui s'avance en été jusque au golf 

 de Hudson et au Manitoba, hiverne en Amé- 

 rique Centrale (Guatemala, Costa Rica, Chiriqui), 

 mais fait défaut au Mexique et aux Antilles. 



Vireo novae boracensis, Gmel., (migratoire 

 aux Etats Unis orient. Mexique, Guatemala) est 

 devenu sédentaire aux Bermudes, comme Galeo- 

 scoptes carolinensis. 



Il paraît que quelques espèces néotropiques 

 s'avancent au Nord seulement par accident-elles 

 sont les 16 espèces mentionnées au Texas (1827) 

 par GiRAED (Myiozetes texensis p. ex.), que 

 d'autres n'ont pas retrouvé, ou par ex. Buteo fuii- 

 ginosus, Euphonia elegantissima, Crotophaga 

 ani (Florida, Louisiana occ), Cardellina rubra. 

 Du ililvulus tyran.)ius on ne connaissait depuis 

 Audubon que deux exemplaires ai; dire de 

 Cassin. 



Le Pachtjriiamplius aglaiae a été vu à S. 

 Diego. 



Il est quelquefois diftícile de distinguer les 

 espèces sédentaii'es ù aire irrégulière des espèces 

 migratoires. 



28 



