Üí28 



Dìnmcdi'.a fiiUginosa, Gm., nilminata, Gould, Puf- 



fìniis grisens, creatopiií<, Cabjmhiis dominicus és 

 /6Í.S gnaraiina (Texasba is). 



Ellenben vannak palearktikus fajok, melyek néha 

 egész Al'askáig mennek : Tringa ferrugìnea, Va- 

 ncUiifi van., Anas penelope, Syrniicm lapponiaim, 

 Aegiaiitis dubia. Scop. (Kaliforniába is), iu/puleiiciis 

 (Kamcsatka). 



Az arktikus fajoknak egy nagyobb száma délen 

 telel : Sterna, jìiinidisea, fìhiidiistethia msea, Xcnia 

 sabinii. (Uj-York, Nagy-tavak, Utahi-tó). Ceppthiis 

 mandtli. 



E számból való volt kétségen kivül az 1844'-ben ki- 

 balt Álca impennis (arktikus) faj is, amely egykoron 

 Massacliussettsben élt, s talán a jeges tengerre 

 vonult. 



14'', Dall Alaskából az úszók közül 80 és a mocsá- 

 riak közül 35 fajt sorol fel, melyekből 30 az Ana- 

 tidá-kboz (beleértve az /1 wserídá-kat is), IG a Larí- 

 dá-khoz, 4- a ('.(dymbdá-khoz, 17 az Uriiilá-khoz, 

 9 az Alcidá-khoz (legnagyobbára a Simorhynchi- 

 ná-kboz) tartoznak. Van nála 1 2 nappali, 7 éjjeli raga- 

 dozó, A legnépesebb család a FringilUdá-]ié (212-ből 

 21 felsorolva) azután a Tetraonidá-k és Mniotiltidá-k 

 (7), tì a Holló-félék- s Rigó-félékből, 5 a Harkály- 

 félékből, 4 a Fecskefélékből, Van még egy Kolibri- 

 féle, Sclasphonif^riifiis és két Ökörszem-féle is, me- 

 lyeknek egyike (Tr. ulasrensis) endemikus. A többit 

 a Ceryle alcyon, Saxirola oenanthe, 2 Regidus, 

 1 Cinvhiít. 2 Motarilhi, PiiíjllopncaMc kcnnicoiïi, 

 Ampclís garriiliis, (.ollurio horeal'ts, 3 Parus, Erc- 

 mophila i-íirnuUi. Scolccophngus ferritgineiis 

 teszik ki, 



A Chen liyjierhorea, Pall.ís, amely az Alaskában 

 és Észak-Ázsia keleti részében költ, télire leszáll 

 Kaliforniába és a Missisippi déli medenczéjébe. 

 A Brenta ranadcnús (minima, R,) telelni a Yukon 

 folyótól és a Northon-Sundtól levonul egész Kali- 

 forniáig, Wisconsinig és Minnesotaig (ritkán). Dall 

 jellemzőknek mondja a következőket: Graculns 

 birriíttatits, Diomedea nigripes, Fídmariin riigeni, 

 Laras boreali». Rissa brevirostris. Sterna aleatica, 

 Sirnorhyv vìi as cas-<ini. 



15. Az amerikai madaraknak elég nagy száma 

 (70c.— G9. Wallace) jut Európába a uyiigoti szelek- 

 től sodorva történetesen, különösen Angliába (mint- 

 egy 50 faj), sőt még Ausztriába is : Tardas migra- 

 torias (Bécs közelében), Nyctal'i acadica, Ampelis 

 redroram, Agelaitis phacniceas, Elanoides forfica- 

 tas, Áix Sjionsa, Mergus racallatus, Oidemia pni-- 

 spiciUata, Tringa honaparti, Tri.ngiies subrajivoUls, 

 Bartramia longiraada, l\irphyrio marti ri censis, 

 tlhír roliimliianns. Sélys bárom ilyet ismer (csak 

 ]5elgiumból), Hahtig Angliában negyvenet, Macgil- 

 Livu.u ugyanott csak tizenkilenczet. 



Érdekes, bogy (iröuhiiidnak 33, Islnndnak 11, 



laides, Daption rapensis, Diomedea fuliginosa. Gm.. 

 cídminnta, Goulr, Fiiffinus griseiis, rreatopus, 

 Colynibiis dominiiiix ct Ibis Gaaranna même an 

 Tcxiis. 



Au contraire il y a, des espèces paléarctiques, qui 

 arrivent quelquefois jusque dans 1 Alaska : Tringa 

 ferruginea, Vanelbis v.. Anas penelope, Syrniatn 

 lapponicum, Aegialitis dabi.a. Scop. (même Calif.), 

 hypoleucas (Kamtchatka). 



Un plus grand nombre d'espèces arctiques hiverne 

 dans le sud : Sterna paradisea, Rhodustetida rosea, 

 Xema sabinii (N.-York, Gt. Lakes, Utah lake), Cephas 

 mandtii. 



De ce nombre était saus doute \ Aba impennis 

 (arctique), éteint en 1844.. qui existait jadis au 

 Massachussetts et voyagait peut être sur les glaces 

 15 ol aires. 



Note 14b. Pour l'Alaska Dall compte 80 espèces 

 de nageurs et 35 de paludéennes dont 30 Anatides 

 (iucl. des Anserides), 16 Larides, 4 Colymbidex, 

 1 7 Uriides, 9 Alrides (maximum des Simorhynchi- 

 nées). Il y a chez lui 12 rapaces diurnes, 7 noctur- 

 nes. La famille la plus nombreuse sont les Fringil- 

 lides (21 des 212 comptés), puis les Trtraonides et 

 Mniotiltides (7), 6 Coi-vid., Tardid., 5 Pirid. 4 Hi- 

 rand. Il y a même encore un Trochilide, Selasphoriis 

 rnfus et des deux Troglodytidcs l'un est endémique 

 (Tr. alascensis). Le reste font Ceryle alcyon, Saxi- 

 cola oenanthe, 2 Regulas, 1 ('.inclus, 2 Motanlla, 

 l'iiylliipneaste kennicotii, Ampclis gurralas, Colbi- 

 rio ììoreabs, 3 l'arus, Eremoplida cornuta, Scoleco- 

 pliagas ferraginciis. 



Chen hyperborea. Pallas, qui niche en Alaska, 

 et da>us la partie orientale de l'Asie septentrionale, 

 descend eu eu hiver eu ('alifornie et dans le bassiu 

 sud du Missisippi. Brenta canadensis (minima, li.) 

 descend du Jukon et du Norton's Sund en hiver 

 jusqu' en (Californie et en Wisconsin et au Minne- 

 sota (rare). Comme typiques Dali nomme : Graculas 

 birrwtatus, Diomedea nigripes, hntmaras rogerii, 

 ÍMrus borealix. Bissa breviroslris. Sterna aleutica, 

 Simorhynchus cassinii. 



Note 15. Un assez grand nombre (70 c, (19. Wal- 

 lace) d'oiseaux américains arrive acidentellement 

 en Europe, pousse par le \int d'ouest, surtout en 

 Angleterre(environ 50 esp.) luais même en Autriche : 

 Turdvs migratorias (près Vienne), Nyctalcaïadica, 

 Ampelis vedrornm., Agelaias phoeniceas, Elanoides 

 forficatw, Aix sponsa, Mergas i-ticallatus, Oidemia 

 perspicillata, Tringa bonaparti, Tringilcs subrn- 

 firoUis, Bartrainin iongicauda, Porphyrio martini- 

 censis. Olor colnmhianns. Selys en connaissait eu 

 Belgique seulement 3., Hautio en Angleterre 4-0, 

 Macgillivray là seulement 19, 



Il est curieux, que le Grönland eu a 33 l'spòees. 



