331 



a megfií^yelések positiv részének elválasztása 

 minden deduktiv, hypotetikus és subjektiv járu- 

 léktól, és lehetővé vált az anyagnak egységes, 

 átgondolt metódus szerint való megbirálása. 



Minél továbbra haladtam a czédulázásban, 

 annál inkább megkedveltem ezt a munkát. Mind 

 világosabban tűntek ki bizonyos tanúságok, még 

 pedig olyanok, a melyeknek igen nagy a fontos- 

 sága. 



Első sorban is az a tanúság ötlött fel, hogy 

 a madárvonulás megfigyelői határozottan két 

 csoportra oszlanak. Vannak 1. olyanok, a kik 

 i'árták a vonuló madarak éi'kezését, tehát többé- 

 kevésbbé az igazi érkezést jegyezték, és vannak 

 %. olyanok, a kik a már megérkezett madarakat 

 vették észre, tehát kevésbbé a megérkezésnek, 

 mint inkább saját kirándulásaiknak, olykor 

 csak sétáiknak napját jegyezték fel. 



Az is kitűnt, hogy nem mindig a nagy aukto- 

 ritások azok, a kik nagy súly ly al járulnak a 

 vonulási tünet kérdéseinek tisztázásához, hanem 

 gyakran, sőt a legtöbbször egészen szerény meg- 

 figyelők azok, a kik a tárgj' iránt való szeretet- 

 ben gyökerező kitartásukkal és állhatatosságuk- 

 kal igazi becses munkát végeznek. 



A mint a dr. J. P. Pkazak úr adatainak recen- 

 siójában kinyilatkoztattam, a jelzett alapon 

 az Aquila V. kötetét lehetőleg Hegyfokt K. 

 barátommal együttesen oly czikkel szándékozom 

 megnyitni, a mely a vonulási megfigyelések 

 álláspontját és értékét s az ezekből folyó a jövő- 

 ben követendő eljárást fejtse ki. Természetes, 

 hogy az itt adott publikáczióval, ebben a bevezető 

 részben nem akarok elébe vágni a későbbi czikk- 

 nek, egyelőre tehát csak a Hintz W. I.-féle 

 adatoknak publikálására s néhány hozzáfűzött 

 megjegyzésre szorítkozom. A szerény föllépésű 

 Hintz W. I. tudvalevőleg a Naumanniában pub- 

 likálta nagy adatsorozatait. Ezeknek fontossága 

 már abból tűnt ki, hogy napi egymásutánban 

 való összeállításuk azt bizonyította, hogy Hintz 

 W. I. igazi, megbízható megfigyelő volt, a kinek 

 adataiból többi között az 1853-iki nagy megkésés 

 is pontosan kitűnt, s a mely körülmény Naumann 

 J. F.-et arra birta, hogy ezt a jelenséget külön 

 fejtegetés tárgyává tegye, ezen a czimen: «Das 

 Frühjahr 1853. und unsere Vögel in Anhalt» 

 («Naumannia» 1853); ugyanez a körülmény 

 nekem is alkalmas anyagot nyújtott — Madár- 



mcii. yiuf bteíe 3trt lüiirDo eö möt^íid), bas ^íofitiue 

 bet Í3eobad)tuiuien con allen bcbufliucn, l)i}potl;e= 

 tiíd)cii uub íubjcftiueii Seigabeu jii trennen nnb 

 iiadi einer oinbeitlídien, burd)bnd)ten iflietíjobe ju 

 prüfen. 



Se lueitcr id) bann in ber 3«tte[ung fortfáirítt, 

 befto lieber ronrbe mir bie 3(r[ieit. ^nnner ftarer 

 ergaben fid) geroiííe !iíeí)ren, unb äinar fold)e uon 

 allergrößter 2Bid)tigfeit. 3n allererfter 9îeit)e ftanb 

 jene, ba§ eê entfdjieben sroeierlei 33eobad)ter beê 

 33ogeÎ5ugeô gibt. 



1. Sene, u)eld)e bie 9ínfunft ber ß^Pögel er= 

 lu artet en — unb f omit me()v=núnber íá)arf bie 

 it)irflid)e 3lnfnnft uerieid)neten. 



2. Si'nC/ lueldje nnr bie jdion angefommenen 

 ßngvögel bemerften, lomit meniger bie 3lnfunft 

 berfelben, als uielmel)r ben S^ag i^rer eigenen 

 ©,r curi ionon — oft nnr Spajiergänge ■ — 

 notirten. 



©è fteűte fid) ferner Cerano, Dafs nid)t immer 

 grofee Siuctoritiiten ,yir 3lnffiärung ber fragen beê 

 3ugspí)i:inomeu'j geuiid)tig beitragen, fonbern òa^ 

 eê oft, fogar meift, gans befd)eibene Seobadjter finb, 

 bie burd) Siebe jur <Baáie unb ber l)ierau5 ent= 

 fpringenben l'hiêbauer unb 33et)arriid)fett luirflid) 

 roerthüolle îiienfte leiften. 



SBie eê id) fájon in ber ïHecenfion ber ©ateubeê 

 c<Ç>errn '^x. 3. ^v 'ìira.ìat angefnnbigt l)abe, beab= 

 fid)tige id) auf angebenteterörnnblage ben V. 33anb 

 ber l'Aquila» möglid)ft im 3>ereine mit meinem 

 jVreunbe S- í>í9VfofV' '"it einem 3lrtife( ju er: 

 öffnen, meldìer ben Staub unb "ilíertl) ber 3iH3ê= 

 beobad)tnngen nnb l)ieranè folgenb, baê äufünftigc 

 ìserfal)ren bei benfelben barlegen fou. ©è tftnatür= 

 lid), òa^ id) l)ier, in biefem einleitenben ì'fieile bem 

 fpäterenSlrtifol mit gegeiniuirtiger'^publifation níd)t 

 oorgreifeu mill, mid) alfo gegenrodrtig auf bie 

 ^sublifation ber T'aten .'ginii 3^. I., nebft 33eigabe 

 einiger íöemerfungen, befd)räiite. 



2)er befdjeiben anftr^tenbe §in^ 3B. I. publicirte 

 befanntlic^ feine großen ^^atenreitjen in ber «Nau- 

 mannia». ^ie âBiditigfeit berfelben mar id)on ana 

 bem ßrunbe euibent, loeil eê fid) nad) ßiiftiiiiniiii^ 

 ftellung berfelben imdi ber Xageêfolge ergab, baf3 

 §inU 3Ö. I. ein cd)ter imb red)ter 58eobad)tor mar, 

 auê beffen 3lngaben u. 31. bie grofje lierfpdtnng im 

 Sa^re 1853 genau erfid)tlid) iinirbe, roel(i)e S- S- 

 9îaumann ba5u bemog, bief e lSrfd)einung jum 

 ©egenftanbe einer befonberen (Srörternng — «Nau- 

 mannia 1853» — unter folgenbem "îitel ju 

 mad)en : «3)aê (yrüljjatjr 1853 unb unfere âiiooi^gel 

 iu 3(nl)att», nnb mddK and) mir 3(nlaf5 unb Stoff 



