357 



igen nagy, érdes héjú, szine kékesfehér. Fészek- 

 rakás és párzás előtt gyakran látni a kigyász- 

 ölyvet, amint az ölyvet jellemző «hiihii» han- 

 got adva kering. Később a him s a tojó nagy 

 lármával üldözi egymást, majd alacsonyab- 

 ban, majd magasabban keringve ; azután le- 

 csapnak és valószínűleg ekkor végzik a páro- 

 sodási. 



Két év előtt egy fiókát kaptam, amelynek 

 még csak a szárnyán s a hátán volt egy kis 

 pelylie. A madár aránylag gyorsan fejlődött és 

 rendkívül szelid lett. Amig lehetett gyíkokkal, 

 siklókigyóval s békával etettem, amikor pedig 

 ilyesmi nem volt kapható, marhamájat vagy 

 af)ró madarat adtam neki. A madár ily táplálék 

 mellett kitűnően fejlődött és a vedlé.st jól kiállta. 

 Nagy, világos, szellős pajta volt a lakása, a 

 melyben kedvére mozoghatott. Rendesen az 

 egyik oldalról a másikra repült s egy pillanatra 

 megkapaszkodott a fal egyik gerendáján s aztán 

 újra visszaszállt. Ettől a folytonos kapaszkodás- 

 tól minden körme rövidre kopott. Eendesen 

 nyugodtan ült egy ágon, merően nézve egy 

 pontra. Ha szólítottam vagy hozzá beléptem, 

 leugrott ülőkéjéről s ugrálva jött elém. Idege- 

 nekkel és kutyáimmal szemben barátságtalan 

 volt; ilyenkor felborzolta fejének s nyakszirtjé- 

 nek hegyes tollait, nyakát kinyújtotta egy kissé, 

 folyton a nem szívesen látott jövevényt szem- 

 lélte s azután gyakran egészen megbomolva 

 röpkedett ide s tova. Utóbb hozzászokott az ilyen 

 megzavartatásokhoz s nyugton maradt ülőké- 

 jén, de azért figyelmesen és mereven szemlélte 

 az idegent nagy, sárga szemével. Azt soha sem 

 láttam, hogy vizet ivott volna, de azért né- 

 hányszor megfürdött. A fövenybe is szíve- 

 sen beléfeküdt. A kannával való megöntözés 

 úgy látszik, nem igen tetszett neki, mert mikor 

 másodszor is meg akartam ezt vele tenni, a 

 kanna láttára tova repült s a gerendába kapasz- 

 kodott. 



Mikor már majdnem teljes nagyságát s 

 erejét elérte, táplálkozására nézve többféle 

 megfigyelést tettem rajta. így egy esetben sikló- 

 kígyót, patkányt és két nyírott szárnyú verebet 

 adtam neki egyszerre. A patkány gyorsan egy 

 szegletbe szaladt, a verebek ide-oda ugráltak, a 

 kígyó a víztartó felé csúszott a j)orban. Alig 

 látta meg ez utóbbit a kígyász-ölyv, villám- 

 gyorsan rácsapott ülőkéjéről s féllábával meg- 



Aquila. IV. 



ift eö DOli l)Iaiilid)nunfícr ÀnriH-. SBor bem iporfUiaii 

 ; unti bor ^^Hianiiuj fieljt man òen ©diíangendufíarb 

 i Lift reá)t lange, oft mit bem á)arafteriftitd)en «gii, 

 íjii" beê 33ufiarbê, feine ^vei\e jief^en. ©pater öer= 

 folgen fid) 3Jiäund)on unb 2Bctbd)cn mit lantern 

 @efd)ret, jieljen bdb l)öl)ere, balb nieberere Greife, 

 luorauf fie fid) bann loieber abiuävte ftüräen, um 

 ná) bann uial)rfd)ein[id) .^n paaren. 

 ; ^d) eibielt por jiuei ,>U)ren ein i)ieitjnitgeö, roel= 

 j c^eê nur an ben gíügeln unb am Sîiicfen etinaê be= 

 fiebert max. T)er î^oget entitncfelte firf) üeri)äItniB= 

 mäßig rafd) unb mürbe aufîerorbentlid) j^aljm. ^d) 

 fütterte if)n, fo lange földje ju ()aben amren, mit 

 I eibed)fen, S8l{nbfd)[cid)en, Sîingefnattern unb ?yrö= 

 fd)en. ai'enu eè mir inbeffen an biefen mangelte, 

 gab id; iljin 9iinbôleber ober tleine Ipogei. îîaê 

 3unge gebieb bnbei uor.^üglid), unb ging bie a)îan= 

 fer gut imr fid), ^n einem bellen, großen, luftigen 

 ®d)uppeu fonnte er nad) «Qerjenëluft fjevumtoUeu. 

 ©euniijnlirf) flog er oon einer Seite jur anbern unö 

 blieb eine aSeiie an ben iSalfen ber ißanb t)ängen, 

 um bann äurücfjufliegcn. ^Durd) biefeô ßrperiment 

 tjatle er fid) fäintlid)e .SîraHen ,^u òtummein ab= 

 genügt. @en)iji;nlid) faf; er rubig nnò fd)arf auf 

 einen ^unft äugenb auf feiner Stange. 3Benn id) 

 iljn rief ober bei iljm erfd)ien, ftiirjte er üon feinem 

 ©i^ unb tarn mir büpfenb entgegen. Segen g-rembe 

 ober meine ^unbe beua[)m er fid) unfrcunbíic^, in= 

 bem er bie fpi|en .topf; unb ©enicffebern empor: 

 rid)tete, ben ^ah etiuao ftrerfte, eine 2Beiie unuer= 

 mancit ben untiebfamen Einbringung mufterte unb 

 bann oft mie toil bin unb ber flog. Später geiuöbnte 

 er fid) an Störungen biefer 3(rt unb blieb rubig 

 auf feiner Stange, beobad)tete aber mit feinen 

 grofien gelben Ülugen aufmerffam, bod) ftarr ben 

 Unbefanuten. 



iliaffer falj id) ibn nie tvinfen, bagegen einige^ 

 male baben. ©benfo tjuberte er fid) gerne im ©anb. 

 Saê î5egieBen mit einer ©raufe fd)ien ihm fein 

 befonberes Sßergnügen .^u bereiten, benn beim jicei; 

 ten Sßerfnd^ biefer 3lrt ftrid) er beim 3(nbliif ber 

 ©iejsfaìine ab, inn fid) an bie Äialf'en ju flammern. 

 iHlê er bereits feine uolle Örbfíc unb .traft erreid)t 

 l)atte, mad)te id) in 33e,>ng auf fein jv'iitev üerfd)ie; 

 hiwe 33eobad)tungen. ©leidjjeitig gab id; i^m einft 

 eine Jiiugelnatter, eine "liatte unb jiuei geftu^te 

 ©perlinge in feinen i'intentbaltòoit. Tie -Katte lief 

 bebenbe in eine i5:á(, bie Spatjen hüpften umber, 

 unb bie 3ïatter fd)langelte bnrd) Oen i^obenftaub 

 bem äi>afferbebälter jn. .staunt ijatte ik Oer Sd)lan= 

 genbuffarb erbüát, fo ftüräte er fid; bliçfcbnell uon 

 feiner ©tauge unb parfte fie mit bem einen ber 



33 



