359 



volt. Ezek közül kivettem a nagyobbikat, egy 

 veresbarua darabot, s a megkötözött kigyász- 

 ölj'Vet a fején, szárnya alatt s a mellén meg- 

 liarai^attam vele, azután újva szabadjára eresz- 

 tettem a madarat. Ez délelőtt történt ; délután 

 a viperát beeresztettem a pajtába, de a madár 

 nem támadott rá. Csöndesen ült «Jancsi» az 

 ülőkén s még bivásomra sem mozdult. A követ- 

 kező napon még rendes helyén ült behúzott 

 nyakkal, a betegség minden jelével. A harma- 

 dik napon a földön ült felborzolt tollazattal, 

 szárnya alá hajtott fejjel s egészen bénultnak 

 látszott ; s a mint másnajj reggel megint feléje 

 néztem, már halott volt s merev. Bizonyosan 

 az éj folyamán múlt ki. Sajnáltam a pompás 

 állatot, a melynek tudásvágyom áldozatává kel- 

 lett lennie. 



A szabadban, ügy hiszem, soha sem éri kigyó 

 marása, mert, mint említem, lába, tollazata s 

 kivált ügyessége megvédi ettől. Most kitömve 

 disziti gyűjteményemet egy másik idősebb 

 darabbal együtt. 



Még azt említem meg, hogy a kigyász-ölyv is 

 ad ki okádékot, mint ahogy s többi ragadozó 

 szokta, s ez az általa elpusztított kígyók pikke- 

 lyeiből áll. 



Mert ritka s mert széj) dísze a szobának ez a 

 madár, azért a vadász s az ornítologus szemé- 

 ben kívánatos darab. Mégis szót emelek vé- 

 delme érdekében, mert határozottan egyike 

 leghasznosabb madarainknak, mert a kigyó félék- 

 nek legnagyobb ellensége s leginkább tud gátat 

 vetni az annyira mérges és igazán félelmetes 

 vipera elszaporodásának. Hasznossága mellett 

 számba sem jöhet az a kár, amelyet kigyó híj- 

 ján békák és apró madarak elpusztításával okoz, 

 annál is kevésbbé, mert főtáplálékát mégis csak 

 a mérges kigyónemzetség képezi. 



Ezzel bezárom vázlatomat abban a remény- 

 ben, hogy az ösztcinzésül fog szolgálni arra, 

 hogy madarunkat jobban megfigyeljék és alapo- 

 sabban megismerjék. 



Fogaras, 1897. 



iSon biefen iin()m id) min bie größere, ein fupfer= 

 brauiies ßremplar uni ließ baèfelbe ben cjcfeífelten 

 Sd)(an9cnbuífarb am Ëopf, unter ben ©d^roingen 

 nnb an ber 33rnft (nnöen, morauf id) öeni ^Isogel 

 iincbev bie (Vreiljeit qab. Sies mar am iüonnittag ; 

 am 3îad)mittag fe^te id) bie Otter in feinem @d;up: 

 pen, bod) — fie iintrbe nid;t angegriffen. 9îni)ig fa§ 

 mein d^snncai» anf ber Stange unb rüljrte fid) nid)t 

 einmal auf mein Soden. i.Hm jroeiten Xaiy fafi ev 

 nod) mit eingebogenem ^alê auf feiner Sißftange, 

 mit allen gt'i'-'i'i'" bcè Eranffcino. 3(m brüten Xaa, 

 faf; er am Soben mit gebläl)tem @efieDer nuD unter 

 ben 3^íügel gefdjooenem Kopf uno fdjien gan,ì ge= 

 íöíjmt ju fein, unb ale ic^ am nädjften 33tovgen 

 luieber nad) Ujm fai) — ba roar er tot unb fteif. 

 ®r mufete in ber 9iad)t oerenbet fein. Gè tf)at mir 

 (eib um ben prad)tigen ÎBogel, iöc(d)er bas Opfer 

 meines SBiffenêburfteè luerben mu§te. 



3n ber À'veil)eit dürfte er iuol)i nie uon einer 

 ©djlange gebiffen luerben, ba ibn, roie bereite er= 

 mäljnt, feine ^äiige, fein .tieib unb t)auptfäd)lid) 

 feine ®eid)idlid)feit fdjüßen. .'geute 5iert er mit 

 einem groeiten älteren Slrtgenoffen auögeftopft, 

 meine Sammlung. — 3tod) möi^te ic^ eriöäbnen, 

 baf; and) ber Sd)langenbuííarb, gíeid) ben anberen 

 Sîaububgetn baô fogenannte ©eiüölle ansfpeit, unb 

 äiiuir beftel)t bieô nus Oen Sd)nppen ber con ibm 

 oertilgten Sd)laiigen. 



2;ro^bem unfer ipogei aie äieinlid) féltene ^x- 

 fd)einung, ali, fd;öner 3i"i""-'i1'í)i""ií/ immerl)in 

 für ben geiger unb Ornitljologen begebrenâmert 

 eríd)einen mag, mbd)te id) ein 3Sort für feine 

 Sd)onuug einlegen, ba er nnbebingt einer unferer 

 [ nü^lidjften a]bgel ift, inbeni er ber ßrjfeinb beè 

 Sd)langenge5üd)te's ift unb bem Ueberbanbnebmeu 

 ber fo giftigen, mit '1ied)t gefürd)teten ilreujotter 

 am roirffamften fteuert. ^af? er in (îrmangelung 

 üon Sd)langen and) Jvröfdje unb fleine iiögel üer= 

 tilgt, bat in i)lnbetrad)t feineè 9hit3en5 umforoeniger 

 ,^u fagen, alò feine £iauptnabning ja Dod) nur auê 

 bem «giftigen ©eunirm» befteljt. 



Unb fo mill id) benn biefe Sfi^je fd)íief3en, boffeiib, 

 baf, Diefelbe baju beitragen mirb, unferen ï5ogel 

 mebv ju beobadjten unb grünblid)er fennen ju 

 lernen. 



(^ogaraô, in Ungarn (Siebenbürgen) 1897. 



33* 



