25 



tok jegyzése ott, ii hol a közelben nincs 

 meteorológiai állomás." 



„Ilyen szervezet és az adatok ily módon 

 történő feldolgozása már a közel jövőben 

 megvilágítaná a inadárvonulásnak nemcsak 

 fenologiai, de migracziós oldalát is. Egyes 

 országok szétszórt megfigyelései természetesen 

 nem elegendők a kérdés megvilágitúsára . . . 

 üe azért egyes teriiletek töredékes megfigye- 

 léseinek értéke sem becsülendő le. Már az 

 időjárásnak és vonnlásnak összefüggése is új 

 alapokon vizsgálható meg. A synoptikns idő- 

 járási térképek a meteorológiának már sok 

 jó szolgálatot tettek; vájjon nem lehetne-e 

 ezeket a madárvonnlás kérdésében is fel- 

 használni?" 



E sorok Írója 1898/99 telén átvizsgálta és 

 egybevetette az 1890.. 1891., 1894—1898. 

 évek időjárási térképeit a fecske megérke- 

 zési adataival és idézett előadásában már 

 megállapíthatta, hogy a hat évben a legtöbb 

 érkezési adat azon napokra esik. a mely 

 napokon az időt légnyomási depresszió nralta, 

 egy évben pedig magas légnyomás ide- 

 jén. Azon idő óta a kérdés mindnkább tisz- 

 tázódott és kitűnt, hogy a magas, tartós 

 légnyomás leginkább kedvező a megérke- 

 zésre. 



Magyarországon tehát mindazt megkísérel- 

 ték már, a mi megkíséreliietö volt, mindez- 

 ideig azonban nem sikerült még minden. 

 Nincs még madárvártánk. A gyűrűzési kísér- 

 letek sem képtísek eddig a vonulás útját 

 ])ontosan megadni. 



Ha már most azt látjuk, hogy Helgoland 

 madárvártája, bárcsak magánszorgalomból, 

 abba az állapotba került, hogy a madárvonulást 

 éjjel-nappal megfigyelhesse, ennek minden 

 ornithologus csak örülhet. De azért nem szabad 

 elfelednünk, hogy ha Helgoland még oljan 

 fontos is, mégis csak kicsiny pont Európa 

 térképén. Az ott nyert eredmények és észlelt 

 jelenségek nem általánosithatók. Az ornitho- 

 logusok aligha fogják de. Weioold Hugó ür 

 nézetét osztani, hogy a belföldön csak azon 

 helyen ajánlatos vonulási megfigyeléseket vé- 

 gezni, a melynek környékén a vonuló madarak 

 nem költenek. Ha vonulási megfigyelésekre 

 csak tengeri szigetek vagy kopár földnyelvek 

 Aquila XIX. 



geschehen. Unumgänglich notwendig ist dies 

 nur dort, wo in weiter Umgegend keine me- 

 teorologische Station anzutreft'en ist". 



..Eine derartige Organisation und Hearbei- 

 tung der Daten könnte schon in nächster 

 Zukunft viel Licht nicht nur auf die phaeno- 

 logische, sondern auch auf die migratorische 

 Seite des Vogelzuges werfen. Beobachtungen 

 in einzelnen Ländern genügen freilich nicht, 

 lim (las Dunkel völlig aufzuklären . . Jedoch 

 sind auch die Bruchstücke aus einzelnen Ge- 

 bieten nicht zu unterschätzen Schon der 

 Zusammenhang der Witterung mit dem Zuge 

 kann auf neuen Grundlagen untersucht wer- 

 den. Die synoptischen Wetterkarten haben in 

 der Meteorologie schon sehr gute Dienste 

 geleistet, sollten dieselben nicht auch in betreft' 

 des Vogelzuges zu Rate gezogen werden 



Können 



•Í" 



Referent durchmusterte im Winter 1898/99 

 die Wetterkarten der Jahre 1890, 1891, 

 1894—1898 in bezug der Schwalbenankunft 

 und konnte im genannten Vortrag schon kon- 

 statieren, dass in (i Jahren die meisten Daten 

 auf jene Tage fallen, an welchen das Wetter 

 eine barometrische De])ression beherrschte, 

 in einem Jahre aber bei hohem Luftdruck. 

 Seit der Zeit hat sich die Sache mehr auf- 

 geklärt und stellte sich der hohe, andauernde 

 Luftdruck als begüustigtste Lage heraus. 



Also gewollt hätte man schon in Ungarn 

 alles, was zu wollen wäre, es ist aber bis 

 jetzt noch nicht alles gelungen. Es gibt zur- 

 zeit noch keine Vogelwarte. Auch die neuen 

 Ringexperimente sind bis jetzt nicht imstande, 

 den Weg des Zuges genau anzugeben, 



^\'eun man nun sieht, dass die Vogelwarte 

 auf Helgoland jetzt, wenn auch nur aus pri- 

 vatem Fleiss, in den Stand gesetzt ist, den 

 Vogelzug tags und nachts beobachten zu 

 lassen, so kann ein jeder Oruithologe darüber 

 nur seine Freude aussprechen. Jedoch darf 

 man nicht vergessen, wie wichtig auch Helgo- 

 land sein mag, dass diese Insel nur ein kleiner 

 Punkt auf der Karte Europas ist. Die Resul- 

 tate, die dort gewonnen werden, können nicht 

 generalisiert werden. Auch werden Ornitho- 

 logen kaum der Ansicht des Herrn Dr. Hugo 

 Weigold beistimmen, dass im Binnenlande nur 

 an solchen Stellen Zugsbeobachtungen anzu- 

 stellen wären, wo die Ziigsvögel in der Um- 

 gegend nicht brüten. A\'ürden nur Inseln im 



