29 



őszszel elhagyta azt ; hol jìlhen. meddig 

 halad naponta' és meg lesz állapitható sok 

 más is. Meg fogjuk azt is tudni, hogy 

 milyen körülmények között nem észlelhető 

 az éjjeli vonulás és azután számításba vehet- 

 jük az így megismert tényezőt. Ma még 

 azt válaszolhatja egy-egy kételkedő búvár, 

 hogy a vonulás a megfigyelő állomás fölött 

 folyt le, de oly magasan, hogy semmit nem 

 lehetett belőle megfigyelni ; de ha alaposan 

 tanulmányoztuk az időtérképeket, talán azt 

 felelhetjük majd: nem, a vonulás nem folyt 

 le magasan, de más irányt vett és később 

 talán az litvonalra vonatkoztatva meg is fogjuk 

 ezt tényleg állapithatni."" Erre még később 

 vissza fogunk térni. 



Hogy milyen összefüggés van a madár- 

 vonulás és a megfigyelő állomás időjárása 

 között, azt Wrigold úrnak 191(1 október S., 

 4. 11 — 17. napjaira vonatkozó grafikus rajzai 

 mutatják meg. Ezek szerint október ?>. és 4- én 

 az erős nyugati szelek minden vonulást meg- 

 akadályoztak és néhány madár még pihent 

 .,A mint a szél lecsendesül, a vonidás újra 

 megindul, a mely éjjelente a köd és eső kö- 

 vetkeztében nagyon feltűnő lett. A hónap 

 közepén láthatjuk, hogy a seregélyek és 

 varjak egyszerre vonulni kezdenek, a mint a 

 szél keletről kezd fújni, a hőmérséklet erősen 

 csökken, a légnyomás növekedik stb."'' (De 

 már október 11-én éjjel is sok vonult, a 

 mikor a hőmérséklet még nem csökkent 

 erősen.) 



Csakhogy a grafikus ábrázolás alig világítja 

 meg jobban a madárvonulás és időjárás kö- 

 zötti kapcsolatot, mint a hogy azt szavakban 

 ki lehet fejezni. Ha nem volna szavakban 

 kifejezve, hogy október 3. és 4-én nyugati 

 szelek uralkodtak, úgy ezt a rajzból nem 

 tudhatnók meg. Az időjárási térképeken és 

 más meteorológiai munkában a nyilak a széllel 

 repülnek, a nyil hegye tehát azt a tájat mu- 

 tatja, a mely felé a szél fú; a Fig. 1. jelzésű 

 tábla grafikonján azonban a nyíl hegye arra 

 a helyre mutat, a honnan a szél jön. Október 

 5-én a szél erejének csökkenése, 18 — 14. és 

 talán 15 — 17-én is pedig a szél iránya moz- 

 dítja elő a vonulást. A grafikon szerint a 



' De csali, h;i repülőgépen követjük a laJt. H. K. 

 ■' Ornith. Monatschritt XXXVII, Nr 1, p. 119—120. 

 •■■ Ornith. Monatschrift XXXVII. Nr. 1, pag. li:,. 



zuzieht als denen, auf denen sie im Herbst 

 abwanderte, wo sie rastet, wie weit sie täglich 

 wandert ^ und vieles andere mehr. Wir werden 

 dann auch erkennen, unter welchen Bedin- 

 gungen der nächtliche Vogelzug unbemerkbar 

 bleibt, und können dann mit diesem Faktor 

 rechnen. Heute kann ein Skejitiker noch sagen : 

 der Zug ging über die Station weg, aber so 

 hoch, dass man nichts davon bemerken konnte, 

 dann aber werden wir vielleicht sagen können, 

 nach dem Studium der Wetterkarten : nein, 

 er ging nicht hoch Überhin, sondern er nahm 

 einen anderen Weg, und werden vielleicht 

 noch nachträglich die Bestätigung davon auf 

 jener Strasse einholen können." ' Wir werden 

 später etwas darauf bemerken. 



Welch ein Zusammenhang zwischen Vogel- 

 zug und Witterung des Beobachtungsortes 

 besteht, das kann uns die graphische Dar- 

 stellung des Herrn Weigold vom S. imd 4., 

 sowie vom 11 — //. Oktober 1910 beweisen. 

 Es heisst, dass am 3. und 4. die starken west- 

 lichen Winde jeden Zug verhinderten, nur 

 einige Vögel rasteten noch „So wie der \\'ind 

 abflaut, setzt der Zug weider ein, der noch 

 dazu durch Dunst und Regen nachts sehr 

 stark in die Erscheinung tritt. Mitte des Monats 

 sieht man, wie sofort Stare und Krähen zu 

 ziehen anfangen, sowie der Wind östlich wird, 

 die Temperatur scharf fällt und der Luftdruck 

 steigt usw."'' (Es zogen aber auch am 11. 

 in der \acht schon viele, als die Temperatur 

 noch nicht scharf gefallen war.) 



Die graphische Darstellung beleuchtet aber 

 den Zusammenhang zwischen Vogelzug und 

 Witterung kaum besser als dies durch Worte 

 geschieht. Würde nicht wörtlich angegeben 

 sein, dass am 3. und 4. Uktober westliche 

 Winde herrschten, aus der Zeichnung könnte 

 man das gar nicht erfahren. Auf den Wetter- 

 karten uud in anderen meteorologischen Arbei- 

 ten fliegen die Pfeile mit dem Winde, die Spitze 

 zeigt also au, wohin der Wind strömt, das 

 Graphikon auf der Tabelle Fig. 1 weist aber 

 mit der Spitze des Pfeiles auf den Ort hin, 

 woher der Wind kommt. Am 5. Oktober ist 

 es die abnehmende Stärke, am 13 — 14. viel- 

 leicht auch am 15 — 17. aber die Richtung des 



' Wenn man auf einer Flugmaschine dem Zug 

 nacheilt. 



'- Ornith. Monatschrift XXXVII, Nr. 1, S. 119—120. 

 ^ Ornith. Monatschrift XXXVII, S. 115. 



I 



