32 



las a/.üiiiiíil inejriiuliil, „a mini némileg kcil- 

 vező szél lép fül. Csak azt s/.erotiiéni, ha az 

 elleiiszél elniólptiick vakbiizg'ó hívei eiivszer 

 Helgohindon vagy a tengeren végeznének meg- 

 figyeléseket. .\zaz időköz, a mely niegtigyelésiik 

 kezdetétől feltett megtérésükig lefolyik, érdekes 

 fokmérője lenne meggyőződésük erősségének. 

 Nagyon természetes, hogy a madái' olykor a 

 szél ellenében is vonni, de ez csak kivétel 

 és érdekes tanulmány lenne kikutatni, hogy 

 mikor és miért lép ez a kivételes eset föl. 

 Nagyon gyenge szeleket sokszorosan a priori 

 ligyelmen kívül kellene hagyni" — mondja 

 Weigomi lír második évi jelentésének 21. 

 oldalán. 



Valószínű, hogy a széllel való vonulási 

 elméletnek következménye a légnyomási de- 

 presszió közepén feltételezett tömeges megjele- 

 nés is. Mivel a szelek a depresszió körül annak 

 középpontja felé fiíjnak, ezért a madaraknak 

 is minden oldalról arra kell vonulniok. Ilyen 

 eset van leírva a IT. évi jelentés 158. oldalán: 

 „A szelek (1910 május 11-én) délről, keletről, 

 északról és az Északi tenger partjairól nagy 

 távolságból Helgoland felé fújtak, ennek kör- 

 nyékén reggel 4es erősséggel; nem csoda 

 tehát, hogy itt mindenféle előfordult : inkább 

 az a csoda, hogy még több madár nem jelent 

 meg. Nyilvánvaló, hogy a többi poszáta még 

 nem haladt annyira északnak, hogy már a 

 széltölcsér területébe kerülhetett volna .... 

 Május Ilike egyike volt az év legérdekesebb 

 napjainak, azért is. mert nagyim tisztán rolt 

 látható, liofifi inilij ci/ i/azen"/ erömütaiú idő- 

 járási tényezők hatnak döntöley a mndárvonu- 

 lásra". 



Ha tehát a madarak rendszerint a széllel 

 vonulnak, akkor a szél irányából megállapít- 

 ható az is, hogy mely úton érkeznek Helgo- 

 landra. Sőt azt is mondiiatjiik, hogy valamelj' 

 éjszakán vonulniok kellett a madaraknak, ha 

 öszszel északkeleti, tavaszsz:il délnyugati szél 

 uralkodott, bár a vonulást nem figyeltük is 

 meg. Mindez beunfoglaltatik Weihomi úr II. 

 évi jelentésében. A 150- oldalon írja: „Hűvös 

 (k. b. 4.-es erősségű) északkeleti szelek a 

 madarakat Svédország déli részéből Jütlandon 

 át hozzánk hozták (szept. 4/5.)." ..Ugyaneze- 

 ken az éjjeleken hasonló (NE) szelekkel 

 bizonyára más tömegek is vonultak, de mivel 



anderen Winden isi eine .\iisnalinii'. Der Zug 

 fängt an, „so \vie einigermassen günstiger Mit- 

 wind eintrat. Ich wün.schte bloss, die fanati- 

 schen N'ertreter der Gegenwindzug-Hyi)othese 

 sollten mal auf Helgoland oder auf. See beobach- 

 ten. Die Zeitspanne bis zu ihrer, wenn aucii 

 bedingten, Bekehrung gäbe dann einen interes- 

 santen Gradmesser für ihre Überzeugungs- 

 treiie. Selbstverständlich zieht der Vogel auch 

 mal gegen den Wind, aber das ist die Aus- 

 imhme und es wird ein interessantes Studium 

 sein zu ergrunden, wann und warum diese 

 Ausnahmen eintreten. Ganz schwache \\'inde 

 müssen vielfach von vornherein für die Dis- 

 kussion ausscheiden" — sagt Herrn Wbigold 

 in seinem II. Jahresbericht S. '21. 



Eine Folge dieser Mitwindstheorie ist auch 

 angeblich das massenhafte Erscheinen in der 

 Mitte einer ban.'inelrischen Depression. Da die 

 Winde um die Depression gegen das Zentrum 

 derselben hinwehen, so heisst es, müssen auch 

 die Vögel von allen Seiten dorthin ziehen. 

 Ein solcher Fall wird im II. Jahresbericht 

 S. 158 beschrieben. „Die Winde wehten (am 

 11. Mai l'.HÜ) von Süden, Osten. Norden und 

 der Nordseeküste her bis auf grosse Entfer- 

 nungen auf Helgoland zu, in dessen Umgebung 

 in Stärke 4 am Morgen; kein A\'under also, 

 dass allerhand hier vorkam, eher ein Wunder, 

 (lass nicht noch mehr da war. Offenbar waren 

 die anderen Grasmücken noch nicht so weit 

 nach Norden vorgerückt, um schon in den 

 Bereich dieses Windtrichters zu kommen . . . 

 Das war einer der interessantesten Tage des 

 Jahres, gerade auch, iveil man hier so deutlich 

 sah, wir treit einfache inechanische Witter nmjs- 

 faktoren hei dem Ilese?* des Vogelzuges bestim- 

 mend mitwirken."' 



Wenn also die Vögel regelmässig mit dem 

 A\"inde ziehen, dann kann man aus der Wind- 

 richtung auch den W eg bestimmen, auf wel- 

 chem die Vögel in Helgoland ankommen. Ja, 

 man wird auch sagen können, es müssen in 

 einer Nacht Vögel gezogen sein, wenn im 

 Herbst Nordostwind, im Frühling Südwestwind 

 herrschte, obwohl man davon nichts bemerkte. 

 Dieses alles findet sich im II. Jahresberichte 

 des Herrn Wkkíold. Er schreibt S. 156 : ,,Frische 

 (ca. 4) nordöstliche Winde hatten uns die Vögel 

 von Südschweden über Jutland gebracht (4 — 5. 

 September)." „In diesen Nächten sind mit 

 ähnlichen (NE) Winden sicherlich weitere 



