u 



és Helgoland között délnyugati szelek fújnak. 

 Helgoland sziget széliránya nem mondhatja 

 meg nekünk, liogg íwnnan indult el a madár, 

 mely irányhaii ronull és milyen sebességgel 

 hnJadf. 



Sőt, ha a vonulás irányát ismernök is, 

 ínég sem vagyunk biztosak az iránt, hogy 

 vájjon a repülő madarak kiindulásuk pont- 

 jától llelgülandig mindig betartották-e ezt 

 az irányt. A madarak haladhatnak ugyan 

 Helgolandon át északkeletről délnyugatra, de 

 mi bizonyítja, hogy a vonulás alatt mindig 

 ebben az irányban haladtak? Sajnos, a II. évi 

 jelentésben nem találunk arra vonatkozó ada- 

 tot, hogy vájjon a vonulás és a szél iráuya 

 megegyezett-e? November 12-én 45 vadlúd 

 érkezett északkeletről 80 — 100 m magasan, 

 április 11-én ü örvöslúd repült keletnek vagy 

 északkeletnek, de a szél irányát nem ismer- 

 jük; csak két esetben tudjuk meg, honnan 

 fújt a szél és merre húztak az örvös ludak. 

 „Április 6-án a halászgazda 15 dbot látott 

 majdnem éppen szél ellenében, 9-én pedig 

 két 50 főből álló lánczot húzni, mindkét eset- 

 ben keletnek". Más esetekben mindig csak 

 azt olvashatjuk, hogy repülő vagy pihenő 

 madarakat észleltek, a szél pedig innen vagy 

 onnan fújt. Ez tehát azt bizonyítja, hogy meg- 

 figyelték ugyan a mad;irakat és a szelet is; 

 de vájjon ki tudná ez adatokból megállapítani, 

 hogy hogyan folyt le a vonulás? Sem egy 

 meteorológiai állomás feljegyzései, sem az 

 időjárási térképek széladatai nem képesek 

 megadni a vonulás irányát. 



De talán a gyürüzési kísérletek több ered- 

 ményre vezetnek. Weigold úr a vonulás „exact" 

 kutatásáról írt tanulmányában ' időjárási tér- 

 képek és gyürüzési kísérletek alapján megadja 

 az erdei szalonka 1909. és 1910. évi őszi 

 vonulásának térképét, mintegy példát muta- 

 tandó a vonulás (terület, irány, az út meg- 

 változtatásához való ragaszkodás vagy változás) 

 földerítésére. Minthogy ez a térkép hivatva 

 lenne arra, hogy a vonulás tanulmányozásá- 

 ban útbaigazítson a meteorologia, nevezetesen 

 az időjárási térképek miképen való felhasz- 



' Ornith. Monat.schritt X.\.\V11, Nr. 1, pay. iL'U. 



Finnland und Heigolaiui nordöstliche, zwischen 

 Spanien und Helgoland südwestliche Winde 

 wehen. Dir Wimlrichlany axif Helgoland kaiiii 

 uns darüber keinen Aufschlnss gehen, wo der 

 Vogel aufgeln-Qchen ist, in welcher Richtung 

 er zog und mil welcher Geschivindigkeit er 

 sich fortbewegte. 



Ja, nicht einmal die lüclitung des Zuges, 

 der rtiegenden Vögel, ist imstande anzugeben, 

 ob sie vom Al)zugspunkte bis Helgoland immer 

 eingehalten wurde. Es können ja die Vögel 

 über Helgoland in der Richtung von Nordost 

 gegen Südwest ziehen, was beweist aber, 

 dass sie immer während des Zuges so gezogen 

 sind ? Leider findet man im II. Jahresbericht 

 keine Angaben, ob die Zugs- und die Wind- 

 richtung übereinstimmte oder nicht. Am 12. 

 November zog eine Schar von 45 Stück Wild- 

 gänsen von Nordost herinSl) — 100m Höhe; 

 am 11. April flogen 9 Stück Hingelgänse nach 

 Osten oder Nordosten, jedoch die K'ichtung 

 des Windes wird nicht angegeben ; nur in 

 zwei Fällen erfahren wir, woher der Wind 

 kam und wohin die Ringelgänse zogen. „Im 

 April sah am 6. der Fischmeister 15 Stück 

 hart am Winde, also fast genau gegen den 

 Wind, und am 9. zwei Ketten von je 50 Stück 

 streichen, beidemal nach (Jsten." Sonst wird 

 nur immer gesagt, man sah fliegende, man 

 sah rastende Vögel und der Wind wehte von 

 hierher oder von dorther. Was beweist das 

 anderes, als dass man auch Vögel und auch 

 Wind beobachtete ; wie aber der Zug erfolgte, 

 wer könnte das aus diesen Angai)en ausfindig 

 machen? Weder die \\'indangaben einer meteo- 

 rologischen Station, noch jene der Wetter- 

 karten sind imstande die Richtung des Zuges 

 zu erklären. 



Vielleicht aber die Ringexperimente? In 

 seiner Abhandlung über die exakte Erforschung 

 des Zuges' gibt Herr Wkigoiji eine Karte des 

 Herbstzuges der AValdschnepfe im Jalire 19(19 

 und 1910 als Beispiel für die Ermittelung 

 des Zugs (Heimat, Richtung, Festhalten oder 

 Wechsel in der Wahl des Weges usw.) an 

 der Hand von Wetterkarten und Markierungs- 

 experimenten. Weil diese Karte das Resultat 

 der Anwendung der Meteorologi!» beim Stu- 

 dium der W'anderziige auf (ürund der Wetter- 

 karten darstellt und angeblich die Herkunft 



' Uiüith ilonatschiift XXXVII, Nr. 1, S. tliO. 



