10 



szerzőnek előirhatná : mit vegyen figyelembe 

 és még kevésbbé : mit kénytelen figyelembe 

 venni. Jogában áll a legfontosabbat is figyel- 

 men kívül hagyni ; a mire azonban a magyar 

 bölcs ezt mondja : „Szabadni szabad, de ehhez 

 az illendőségnek is volna szava". 



Feladatom első részét evvel befejeztem és 

 most már áttérhetnék a legújabb némeiorszárii 

 törekvésekre ; de nem teszem, mert Intézetünk 

 meteorológusa, Hegyfoky Kabos tisztelt bará- 

 tom, a ki a Központ ornithophaenologiai részét 

 fennállása óta látja el, alább objektiv bírá- 

 latnak veti alá a vonulás kutatásának leg- 

 újabb törekvéseit.' Már egymagában az a kö- 

 rülmény, hogy az illető dolgozatok a német 

 ornithologia előkelő folyóirataiban jelentek 

 meg, szükségesnek mutatta azok kritikai tár- 

 gvalását. 



E helyen inkább a vonulás kutatásainak 

 aluminiumgyúrűkkel nyert eredményeivel kívá- 

 nok még foglalkozni. A kutatásnak ez a 

 módja, a melyet gondozója. Schenk Jakab, 

 a ni. kir. ornithologiai központ adjunktusa, 

 „a madárvonulás kísérleti vizsgálata" -nâk 

 nevez és a melyet az utolsó berlini nem- 

 zetközi ornithologiai kongresszuson térképek- 

 kel is felszerelt előadásban mutatott be*, ez 

 a módszer nyújtja eleddig az egyedüli positiv 

 adatokat a vonuló madarakról, a melyek 

 mint fiókák lettek megjelölve a feliratos alu- 

 miniumgyűrűkkel és később — olykor zónákat 

 vágva át — hihetetlen távolságban kerültek 

 fogságba vagy találtattak meg holtan s így 

 kerültek gyűrűik vissza az Intézetbe. A gyűrű 

 száma, a mely a jelölés helyével, napjával 

 és a jelölő nevével, továbbá a megtalálás 

 adataival be van vezetve az intézet főköny- 

 vébe: mindezek az adatok együttvéve — de 

 csak azon esetben, ha a végpontról több adat 

 szól — adják meg teljes határozottsággal a 

 Hbqyroky Kabos által felállított tétel két vég- 



' L. alább „Hogyan kellene a madáivoniilást kellő 

 pontossággal tanulmányozni.'- ez. dolgozatában. 



' L. Schenk J.: „A madárvonulás kérdésének ki.sér- 

 leti vizsgálata" Aquila XVII. 1910 p. 133—149. 



dass es kein Gesetz auf der Welt gibt, wel- 

 ches einem Auktor vorschreiben könnte : was 

 er zu berücksichtigen hat und noch weniger, 

 was er berücksichtigen muss. Er hat den 

 freien Willen, auch das Wichtigste unberück- 

 sichtigt zu lassen ; der ungarische Weise 

 sagt: „Er kann es lassen, sollte aber beden- 

 ken, dass hier nicht das Recht, sondern auch 

 die Schicklichkeit in Frage kommt". 



Damit ist dieser Teil meiner Aufgabe be- 

 endet und könnte ich auf die neuesten Be- 

 strebungen in Deutschlaiid übergehen ; doch 

 sehe ich an dieser Stelle hiervon ab, da 

 der in diesem Bande folgende Artikel meines 

 verehrten Freundes, unseres Meteorologen, 

 Jakob Heqykoky, der den ornithophaenologischen 

 Teil der Anstalt seit ihrem Bestände versieht, 

 die neuesten Bestrebungen auf dem Gebiet 

 der Zugsforschung einer objektiven Betrach- 

 tung unterzieht. ' Schon der Umstand, dass 

 die betreffenden Artikel in vornehmen Orga- 

 nen der deutschen Ornithologie erscheinen, 

 liess eine kritische Behandlung derselben 

 notwendig erscheinen. 



Ich will nun die Ergebnisse der Zugs- 

 forschung mit Hilfe der Aluminiumringe einer 

 kurzen Betrachtung unterziehen. Diese Art 

 der Forschung, welche Jakob Schenk, der an 

 der königl. Ungarischen Ornithologischeu Cen- 

 trale mit der Pflege dieser Aufgabe betraut 

 ist, „Das Experiment in der Zuysforscliunii" 

 benannt und vor dem letzten internationalen 

 ornithologischen Kongresse zu Berlin an der 

 Hand mit Zugskarten belegter Vorträge * ein- 

 geführt hat, ergibt bis jetzt die einzige Art 

 wirklich positiver Daten über Vögel, welche 

 als Nestlinge mit dem, mit Schrift ausge- 

 statteten Aluminiumring versehen wurden und 

 dann, in oft fast unglaublicher Entfernung. 

 Zonen durchkreuzend, eingefangen, oder tot 

 aufgefunden an die Anstalt zurückgelangton. 

 Die Nummer des Ringes, welche im Haupt- 

 buch (1er Anstalt eingetragen ist, u. zw. nebst 

 Fundort, Tagesdatum, wo und wann, und 

 durch wen der Ring angebracht wurde, wann, 

 von wo, und durch wen er an die Anstalt 

 zurückgelangte, diese Daten ergeben, aber 



' Weiter unten: „Wie der Vogelzug „exakt" zu 

 erforschen wäre." 



' Siehe Schenk J. : „Das Experiment in der Vogel- 

 zugsforschung." Verhandl. d. V. internat. Ornithologen- 

 kongresse,s Berlin 1910. Rerlin, 1911, pag. 175 - 204. 



