riuma éppen abban áll, hogy a jelenség már 

 a közvetlenül következő évben ugyanazon 

 ponton, ugyanabban az időben megismételve, 

 iiiás eredményt ad, mivel lényegesen koráb- 

 ban vagy későbben köszönt be, mint az előző 

 évben. Ebben a tagadhatatlan esetben csak 

 egy bevált eszköz vau arra, hogy az igaz- 

 ságot, vagy mondjuk az elfogadható ered- 

 ményt megközelíthessük. Ez az eszköz a meg- 

 figyelés töhh évi megismétlése ugyanazon poiiton, 

 ugyanazoii időben, hogy lehetővé váljék: a 

 megfigyelések egész sorozatából kiszámítani a 

 középértéket. 



Ebből a szempontból tekintve, E.-Clarke 

 eredményei még csak megközelítőleg sem 

 abszolút, csupán problematikus értékűek. 



Az E. Clarke pontjai közül az egyedüli 

 Fair Isle, vagy a mint ő nevezi : „a brit 

 Helgoland"' kivétel, a hol a szerző 1905 — 

 1909ig, még pedig öt ízben őszszel évente 

 öt hetet és három ízben tavaszszal, részben 

 társaságban, figyelt ; kiemeli, hogy a megfi- 

 gyelt fajok száma 207. 



Ez a sziget magányosan áll, ezáltal mintegy 

 önként kínálkozik Európa, Island és Nyugat- 

 Szibéria északi madárfajai számára pihenő 

 helyül; itt lehetett — mondja Clarke i. h. — 

 az időjárásnak a vonulásra gyakorolt hatását 

 legjobban megfigyelni (de nem lehetett meg- 

 figyelni az időjárásnak folytonos vonalát is 

 a mi pedig az igazi ornithophaenologiában a 

 legfontosabb. Szerk.). 



A XXII. fejezetben St.-Kilda vonulásának 

 vázlatát kapjuk, a iiol Eaqle-Clarke 1910 szep- 

 tember 1-től október 9-ig és 1911-ben hat 

 hetet töltött. 



XXIV. fejezet. Flannan-szigetek. Itt szerző 

 Laidlaw társaságában figyelt. A világítótorony 

 őreinek megfigyelései 12 évre terjednek. (Az 

 őrök ornithologiai szakképzettsége azonban 

 ismeretlen !) Mindennek daczára az akczió itt 

 is insularis jellegű marad. 



XXV. fejezet. Sule Skerry. Itt E.-Clarkr 

 fél napot töltött. 



XXVI. fejezet. Ouessant szigete. Bár ez a pont 

 megfigyelésekre kiválóan alkalmas — (Eagle- 



' Eaqle-Clarke 1. c. Vol. II. p 41. 



Steht aber darin, dass die Ersclieimingen schon 

 im nächsten folgenden Jahr, auf demselben 

 Punkte, zu derselben Zeit wiederholt, ein 

 anderes Residtat ergeben, weil sie wesentlich 

 zeitiger oder später als im Vorjahre eintreten. 

 In diesem unleugbaren Falle gibt es nur ein 

 einziges probates Mittel, um der Wahrheit, 

 oder sagen wir dem annehmbaren Resultat 

 näher zu kommen. Dieses Mittel ist die mehr- 

 jährige Wiederholung der Beobachtungen auf 

 demselben Punkte zur selben Zeit, damit es 

 möglich werden, möge, aus einer Reihe von 

 Beobachtungelt das Hittel zu zielten. 



Auf diese Weise betrachtet, sind die Resul- 

 tate E.-Clarkes beiweitem nicht von auch nur 

 annähernd absolutem, sondern nur von proble- 

 matischem Wert. 



Die einzige Ausnahme bildet unter den 

 Punkten Eagle-Clarkes die Fair Isle, wie der 

 Auktor sagt, das „britische Helgoland",' wo 

 der Auktor von 1905 — 1909, u. zw. fünfmal 

 im Herbst, je fünf Wochen und dreimal im 

 Frühjahr, zum Teil in Gesellschaft beobach- 

 tete, wobei hervorgehoben wird, dass 207 

 Spezies beobachtet wurden. 



Diese Insel ist vereinsamt, daher besonders 

 geeignet als Ruheplatz für die nordischen 

 Spezies aus Europa, Island und auch West- 

 sibirien zu dienen ; hier konnte, sagt Clarke 

 1. c, der Einfluss des Wetters auf den Zug 

 am besten beobachtet werden (nicht aber die 

 kontinuirliche Linie auch des Wetterganges, 

 was bei der wahren Ornithophaenologie eben 

 das Wesentlichste ist Red.). 



Im Kapitel XXII wird der Vogelzug auf 

 St.-Kilda geschildert, wo Eagle-Claeke 1910 

 vom 1. September bis 9. Oktober beobach- 

 tete und im Jahre 1911, wo der Beobachtung 

 sechs Wochen gewidmet wurden. 



Kai). XXIV. Flanncm- Inseln. Hier beobach- 

 tete Auklor in Gesellschaft von Laidlaw. Die 

 Beobachtungen der Leuchtturmwächter er- 

 strecken sich auf 12 Jahre. (Die Frage der 

 ornithologischen Schulung dieser Wächter ist 

 fraglich.) Trotz alledem bleibt die Aktion auch 

 hier insular. 



Kap. XXV. Side Skerry. Dort verbrachte 

 E.-Claeke einen halben Tag. 



Kap. XXVI. Die Insel Ouessant. Trotz der 

 Vorzüglichkeit des Punktes (Eagle-Clarke sagt: 



Eagle-Clakke 1. c. Vol. II. 



41. 



