218 



A tixált anyagot chloroforminal átitatva pa- 

 raffinba ágyaztam be. A haránt- és hosszniet- 

 szeteiiet ajapán módszerrel (íIhnneguy) ragasz- 

 tottam a fedőleniezekre. A metszetek vastag- 

 sága 4—6 ,", csak ritkán, jobbára csak 

 tájékozódás szempontjából készítettem vasta- 

 gabb, 10 — 15 fi-os metszeteket is. 



A festő eljárások közül a következőket 

 használtam : ÜEiDENHAiN-féle vashaematoxylin 

 magában vagy előzetesen Bordeaux R-i hasz- 

 nálva, utána leggyakrabban Orange G-t hasz- 

 náltam, azonkívül festettem utána Eosinnal, 

 Fuchsin S-se\ is. Ezt az eljárást használtam 

 legáltalánosabban s bár nagy elővigyázatot 

 kíván, ez adta a legszebb képeket. A Weigert- 

 féle haematoxylinos eljárás is jó eredményeket 

 adott, előnye, hogy a festés progressiv, a 

 differentiálás elesik, az előbbi regressiv 

 eljárásnál az által, hogy tetszésszerint félbe- 

 szakíthatjuk a differcntiálást, gyakran sok 

 részletet elveszitiink. Festettem sok praepara- 

 tumot Apathy JA haematein-nel, DELAFiELD-/ëZe 

 haematoxylinniú, az utóbbit többször a V.\n 

 GiEBON-féle pikrin-fuchsin eljárással kombi- 

 náltam. Nagyon szép praeparatumokat kaptam, 

 ha sublimatos anyagot az EiELicH-BioNDi-féle 

 keverék KuAusE-féle módosulatával, vagy pedig 

 Ehrlich íríVu'id-jével festettem. Egyes esetekben 

 Oppei, hármas keverékét is alkalmaztam úgy 

 sublimatos, mint chromos anyagnál. 



A végbél általános szerkezete. 



1. Bolyhok, redői. 



A végbél belső felszínét borító nyálkahártya 

 boholyszerü kiemelkedéseket alkot. A mi eze- 

 ket a morfológiai képleteket illeti, nagy zűr- 

 zavar van az irodalomban, a búvárok egy- 

 része bolyhokról, iiiásiésze redőkről, ismét 

 mások redőkről és bolyhokról írnak a madár- 

 bélben. 



TiEDEMANN (1810) haránt fekvő kettőzeteket 

 vagy redőket ismer, melyeken bolyhokat látni. 

 A tyúkféléknek vannak a leghosszabb bolyhai, 

 azután a ragadozóknak. .\z éneklőknél Rudolphi 



entsprach. Die LreBERKüHNSchen Drüsen fixier- 

 ton am besten die subliniathaltigen Gemische. 

 Zur Isolation benutzte ich Ranviers Drittel- 

 alkohol mit gutem Resultate. 



Das fixierte Material wurde mit Chloroform 

 durchtränkt und in Paraffin eingebettet. Die 

 Quer und l.,ängsschniite wurden nach der 

 japanischen Methode (Henneguy) auf die 

 Deckäläschen geklebt. Die Schnittdicke ist 

 4-B/i, selten, meistens nur zur Orientierung 

 bereitete icli auch 10 — 15 ," dicke Schnitte. 



Von den Färbungsmethoden gebrauchte ich : 

 Heiüenhains Eisenhaematoxylin allein oder vor- 

 her mit Bordeaux li gefärbt, zum Nachfär- 

 ben benutzte ich meistens Orange G, ausser- 

 dem Eosin und Säurefuchsin. Diese Methode 

 gebrauchte ich am meisten, und obgleich sie 

 grosse Vorsicht verlangt, gab sie doch die 

 schönsten Bilder. Auch die WEioERTSche 

 Haematoxylinmeihode ergab gute Resultate, 

 ihr Vorteil, dass die Färbung progressiv er- 

 folgt, die Difl'ertiuzierung also wegfällt ; bei 

 der vorigen regressiven Methode verlieren 

 wir oft dadurch, dass die Diiferen/.ierung 

 nach Belieben unterbrochen werden kann, 

 viele Einzelheiten. Viele Präparate färbte ich 

 mir Apathy IA Haematein, DRi/AFiELDschen 

 Huematoxylin, letzteres kombinierte ich öfters 

 mit Van Giesons Pikrinfuelisin. Sehr schöne 

 Präparate bekam ich, wenn ich Material aus 

 Sulilimat mit der KR.Au&Eschen Modifikation 

 des EHRMCH-BioNDischen Gemisches oder mit 

 Ehrlichs Triacid färbte. In einigen Fällen 

 benuizte ich auch Oppels Dreifarbengemisch 

 sowohl bei sublimatem, wie auch chromigem 

 Material. 



Allgemeine Struktur des Enddarmes. 



1. Zotten, Falten. 



Die innere Fläche der den Enddarm aus- 

 kleidenden Schleimhaut bildet zottonförmige 

 Erhebungen. Was diese morphologischen Ge- 

 bilde betrifft, findet sich ein grosses Chaos 

 in der Literatur ; ein Teil der Forscher be- 

 schreibt Zotlen, andere Falten, wiederum an- 

 dere Falten und Zotten im Darm der Vögel. 



TiEDEMANN (1810) kennt Querduplikaturen 

 oder Falten, an welchen Zotten sichtbar sind. 

 Die Hühnervögel haben die längsten Zotten, 

 dann folgen die Raubvögel. Bei den Sing- 



