222 



hossz- vagy zeg-zug irányban tntnak le. 

 Praeparáló tűkkel szóthiizva a nyálkahártyát, 

 hlttaui, hogy a tarajok tulajdonképpen apro 

 bolyhokból állanak, vagyis tehát a tarajok, 

 zeg-zugos léczek létrehozásánál nagy szerepet 

 játszhatnak a bél izomrétegeinek összehúzó- 

 dásai. Helyenként a galambnál is több boholy 

 összefügg egymással, még pedig úgy, hogy 

 egy-egy boholy szögben találkozik a másikkal, 

 miről tangentiális metszeteken a mikroszkóp 

 alatt is alkalmam volt meggyőződni. Az egyes 

 bolyhoknak vagy inkább lemezkéknek szög 

 alatt való összekapcsolódása még sokkal na- 

 gyobb mértékben az éncklőmadaraknál lát- 

 ható, miáltal azok a régebbi búvárok által is 

 leírt zeg-zugos redők vagy léczek keletkeznek. 

 A zefì-ziigos redők fel- 

 es leszálló tagja tehát 

 magyarázatom szerint 

 tulajdon hépi^en egy- egy 

 hoholynak vagy lemez- 

 nek felel meg, mint a 

 hogy erről tangentiális 

 metszeteken bárki meg- 

 győződhetik. A mellé- 

 kelt ábrán az ökörszem 

 vékony- és végbelének 

 határából vett tangen- 

 tiális metszeten látiia- 



tók ezek a zeg-zugos 



redők s jól vehetők ki 

 az egyes tagok, a meny- 

 nyiben a szög alatt való 



találkozás helyén váltakozva bemélyedések 

 vannak. Két szomszédos, teliát egymásmö- 

 götti redő egy vagy több taggal össze is 

 függhet egymással, miáltal hálózatos szerkezet 

 állhat elő. A zeg-zugos redő néhol megsza- 

 kadhat, majd ismét tovább folytatódhat. 



Végeredményben mindezen vizsgálatokból 

 tehát az tűnik ki, hogy a madarak belében 

 a nyálkahártya igen sokféle képleteket al- 

 kothat. 



2 Rétegek. 



A végbélben általában ugyanazokat a réte- 

 geket különböztetjük meg, mint a középbél- 

 ben. BiJUGNONE (1809) az izomrétegek kettős 



1 rajz. Tangentiális metszet Anortliura troglodytes L. 



vóUony- és végbolének határából, e = hám. 

 Fig. 1. 'J'aiigentialschnitt aus der Grenze des Dűnn- 

 und Enddarmes von Anorthura troglodytes L. 



(' = Epithel. 

 Zenker, Ap.^thy \X. Haematein. Reichert Obj.é!, üo/i. 



richtung verlaufen. Mit Präpariernadeln die 

 Schleimhaut ausziehend, sah ich, dass diese 

 Kämme eigentlich aus kleinen Zöttchen be- 

 stehen, das heisst also, dass bei der Bildung 

 der Kämme, der zickzackförmigen Leisten die 

 Kontraktionen der Darmmuskelschichten eine 

 grosse Rolle spielen müssen. Auch bei der 

 Taube hängen stellenweise mehrere Zotten 

 zusammen, und zwar so. dass eine Zotte mit 

 der anderen im Winkel zusammenläuft, wo- 

 von ich mich auch an tangentialen Schnitten 

 unter dem Mikroskop überzeugen konnte. 

 Den Zusammenhang im Winkel einzelner 

 Zotten oder besser Lamellen sieht man in 

 noch grösserem Masse bei den Singvögelu, 

 wodurch jene auch von den älteren Autoren 

 beschriebenen zickzack- 

 förmigen Falten f)der 

 Leisten entstehen. Das 

 auf- und absteigende 

 Glied einer Zickzack- 

 falte entspricht meiner 

 Auffassung nach eigent- 

 lich einer Zotte oder 

 Lamelle, wovon sich- 

 jeder an Tangential- 

 schnitten überzeugen 

 kann. Auf beiliegen- 

 der Abbildung sind an 



einem Tangential- 

 sclinitte aus der Grenze 

 des Dünn- und End- 



darmes des Zaunkönigs 

 diese zickzackförmigen Falten zu sehen und 

 man kann die einzelnen Glieder gut unter- 

 scheiden, da an den Stellen des Zusammen- 

 hanges im Winkel alternierend Einbuchtungen 

 sind. Zwei benachbarte, iiintereinander ste- 

 hende Falten können auch mit einem oder 

 mehreren Gliedern zusammenhängen, wodurch 

 netzförmige Strukturen entstehen. Die Zick- 

 zackfalte kann si ellenweise unterbrochen sein 

 und sich dann weiter fortsetzen. 



Als Endresultat aller dieser Untersuchun- 

 gen ergibt sich, dass im Darme der Vögel 

 die Schleimhaut sehr viele Bildungen auf- 

 weisen kann. 



2. Schichten. 



Im Enddarm kann man allgemein diesel- 

 ben Schichten wie im Dünndarm unterschei- 

 den. Brügnone (1809) konnte die doppelte Struk- 



