270 



A borsodi Bükk fossilis madarai, 



Irta : Lambrecht KálmAn. 



Magyarország első és rnindniáiglan leg- 

 klasszikusabb palaeolitlijai a borsodi Bükk- 

 hegység pleistocéukorú lerakodásaiból kerül- 

 tek elő A legelső, ma már világhirüvé vált 

 miskolczi „kovaszakóczában" Herman Ottó 

 ismerte fel 1891-ben a magyarországi dilu- 

 vialis ősember gyönyörűen megmunkált kőszer- 

 számát ; ennek a leletnek és Herman Ottó agi- 

 tácziüjának következménye volt, hogy alelőhely 

 környékén, a borsodi Bükkben, de országszerte 

 is megindult a palaeolith kutatása. A Magyar 

 Tudományos Akadémia, a Magyar Nemzeti 

 Múzeum Néprajzi Osztálya és Régiségtára, a 

 Magyarhoni Földtani Társulat és a Borsod- 

 miskolczi Múzeum-Egylet anyagi támogatásá- 

 val megkezdődött a Szekta, majd a Puska- 

 poros sziklaodú, a Balla-, Istálióskö- és Feskö- 

 barlangok feltárása. A Szektából ezernyi palaeo- 

 lith és csak kevés fauna, ebben is csupán 

 néhány ősemlős került elő. A Puskaporos 

 gazdag — madarakat is tartalmazó — faunája 

 már fel van dolgozva (de. Kormos T. : A há- 

 mori Puskaporos pleistocén faunája). A másik 

 három barlang gazdag faunájában szép szám- 

 ban szerepelnek a madarak is; ezek feldolgo- 

 zása következik az alábbiakban. 



I. A répáshutai Balla-barlany fossilis 

 madarai. 



A Balla-barlang, melyet dr. Hili,ebrand Jenő 

 1909. évi diluvialis ősember-lelete^ egy csapásra 

 híressé tett, Borsod vármegyében, Répáshuta 

 községtől délre, a Balla bérez lejtőjén, 48° 

 2° 6" é. sz., 38° 12' k. h. (Ferro) alatt fekszik 

 niészkősziklában, 53 m-nyire a völgy felett és 

 543 m magasságban a tenger színe fölött. (1. 

 kép.) Tágas nyilasa északkeletnek néz. Hossza 

 dr. HiLLEBRAND Jenö idézott közleménye szerint 

 körülbelül 30 m, átlagos szélessége S m. Kitöl- 

 tésének legfelső rétege sötétbarna humusz, 



' Dr. HiLLEBRAND Jenö : A répáshutai Balla-barlang- 

 ban talált diluvialis gyermekcsontnk maradványai. 

 (Minden idézetet 1. az Jrodalom''-ban). 



Fossile Vögel des Borsoder Bükk- 

 Gebirges. 



Von Koloman Lambrkcht. 



Die ersten und bisher klassischesten unga- 

 rischen Paläolith-Funde stammen aus den 

 Pleisfozän- Ablagerungen des Borsoder Bükk- 

 Gebirges.lm erstenund jetzt schon weltberühm- 

 ten Steinkeil erkannte Otto Herman im Jahre 

 1891 das wunderbar bearbeitete Steinwerk- 

 zeug des ungarländischeii diluvialen Urmen- 

 schen. Die Folge dieses ersten Fundes und 

 der Agitation Otto Herm.an's war dann, dass 

 die Paläolith-Forschung im Borsoder Bükk- 

 Gebirge, aber auch in giinz Ungarn be- 

 gonnen wurde. Mit materieller Beihilfe der 

 Ungarischen Akademie der Wissenschaf- 

 ten, der Ethnographischen Klasse und Ar- 

 chäologischen Abteilung des Ungarischen Na- 

 tionalmuseums, der Ungarischen Geologischen 

 Gesellschaft und des Borsod-Miskolczer Mu- 

 seum-Vereines wurden die Höhlen Szeleta, 

 später die Felsnische Puskaporos, die Balla, 

 Istálióskö und Peskö ausge^'raben. Aus der 

 Szeleta stammen neben einigen Tausen- 

 den Paläülithen nur geringe Fauncuireste, 

 und bestehen auch diese nur aus einigen 

 Ursäugetieren. Die reiche, auch vogelreiche 

 Fauna der Felsnische Puskaporos wurde 

 schon bearbeitet (vide Kormos in der „Lite- 

 ratur"). In der reichen Fauna der drei letzt- 

 genannten Höhlen hat man hübsch viel Vo- 

 gelknochen gefunden, deren Untersuchung 

 folgende Resultate ergab. 



I. Fossile Vogelfauna der Balla- 

 Höhle bei liépáshuta. 



Die Balla-Höhle, welche durch den diluvia- 

 len Urmensclien-Fund des Dr. Eugen Hh.le- 

 brand^ im Jahre 1909 im Fluge weltberühmt 

 wurde, liegt im Komitat Borsod, südlich von 

 der Gemeinde Répáshuta, auf der Lehne des 

 BallaBerges, geographisch bezeichnet : 48° 

 2' 6" n. B. und 38° 12' ö. L. von Ferro in 

 einem Kalksteinfelsen, 53 Meter hoch vom 

 Talfuss, in der absoluten Höhe vom 543 

 Meter. (S. 1. Abbildung.) Die weite Ott'nung 

 schaut nach Nordost. Die Länge beträgt nach 



' Dr. Eugen Hillebrand; Diluviale Kinderknochen- 

 reste aus der Balla-Höhle bei Répáshuta. (Alle Zitate 

 s. in der „Literatur"). 



