279 



A barlang feketés alluviuma alatt fekszik 

 a sárga diluvialis agyagréteg ; ez két félre 

 különül, a felsőben madár, az alsóban ősiiiedve 

 uralkodik. 



A legfelső, 1 — 30 cm közötti diluvialis 

 agyagréteg anyaga: 



Tetrao iirog alius L. 



1 csigolya, 1 gyenge S humerusának di- 

 stalis töredéke, 1 phal. I. indicis, 2 phal. 



Unter dem schwärzlichen Alluvium der 

 Höhle liegt die gelbe diluviale Tonschichte, 

 welche im oberen Teil mehr Vogelreste, im 

 unteren vorwiegend Höhlenbärreste barg. 



Vogeb-este aus dein obersten, 1 — 30 cm 

 tiefen diluvialen Ton. 



Tetrao urogallus L. 



1 Wirbel, 1 distales Fragment des Humérus 

 eines schwachen ?, 1 Phalanx I. indicis, 

 2 Phalangen. 



4. kép. A Peskö-barUing belseje. (Bekey Imre felvétele.) 

 4. Abbildung. Das Innere der Peskö-Höhle. (Photogr. Emeeich Bekey.) 



Tetrao médius Leisl. 



3 jobboldali csüd. Az ép példány 57 mm 

 hosszú, Tetrao niediusnak kellett vennem, mert 

 a T. tetrix maximuma 51 mm ; az urogallus 

 pedig Kessler szerint 30—32 párisi vonal = 

 67-18 — 72-192 mm'** — 1 jobboldali hume- 

 rus distalis töredéke, 1 jobboldali proximalis 

 femurtöredék. 



Tetrao tetrix L. 



3 alsó csőrkávatöredék, 3 csigolya, 1 

 coracoid fragm., 2 jobboldali humerus distalis 

 töredéke, 9 furcula, 6 jobb, 1 bal, 2 töredé- 



Tetrao médius Leisl. 



8 rechte Tarsometatarsi ; das unverletzte 

 Exemplar ist 57 mm lang. Es ist entschieden 

 ein Rest von Tetrao médius Leibl, da die maxi- 

 male Länge des Tarsometatarsus von Tetrao 

 tetrix 51 mm und die vom urogallus nach 

 Kesslee" 30-32 Pariser Linien = 67-18 bis 

 72-192 mm beträgt ; 1 distales Fragment des 

 rechten Humerus, 1 proximales Fragment des 

 rechten Femus. 



Tetrao tetrix L. 



3 Unterkiefer-Fragmente, 3 Wirbel, 1 Cora- 

 coid- Fragment, 2 distale Fragmente des rech- 

 ten Humerus, 9 Furculae, 6 rechte, 1 linke, 



" Kessler Osteologie der Vogelfüsse. Bulletin der Naturforsohenden Gesellschaft zu Moskau. Nr. 3 

 und 4. 1841. Erste Tabelle. - Cfr. Milne-Edwards .Atlas Tome. II. Tab. 134, Fig. 13. 



