í>87 



tyúknál nagyobb — (talán fajd ?) — madárnak 

 tulajdonítja. A tatai faunát Kormos a középső 

 pleistocénbe helyezi. 



ITrJcút, Veszprém m. 



Emlős faunája dr. Kormos szerint közel áll 

 a felső arno-völgyi toscanai Sansino felső 

 plioeén rétegének faunájához. Innen egy 52 

 mm hosszú jobboldali humerus ered, a melyet 

 Capek Columba paluinbus vagy domestica-nak 

 tart. 



A szepesmegyei Gánócz diluvialis mész- 

 tufájából dr. KocH „nagy ragadozó madár 

 tollát" említi. A gyönyörű megtartású, de kö- 

 zelebbről — legalább egyelőre — meg nem 

 határozható és a M. Kir. Földtani Intézetben 

 kiállított toll-lenyomat fényképét az I. táblán 

 alul közlöm. 



Mindezen itt felsorolt lelőhelyek madár- 

 anyagát dr. Kormos Tivadar közvetlenül e dol- 

 gozat lezárása előtt adta át nekem ; meghatá- 

 rozásukat az összehasonlító anyag hiánya és 

 részben az idő rövidsége tette lehetetlenné, 

 de a lehető teljesség kedvéért fel kellett ven- 

 nem. 



A három praeglacialis lelőhely (Beremeud, 

 Csaruóta, Nagy harsány hegy) anyaga oly csekély, 

 hogy a többi pleistoczén lelettől való elvá- 

 lasztása a következő dolgozatbeli tárgyalásra 

 nem volt indokolt. 



stammenden Brticlistücke der Vogeleischalen 

 auf Grund der Schaleiidicke einer mehr als 

 hiihnergrossen (vielleicht Auerhaiin"?) Vogel- 

 art angehören. Die Fauna von Tata gehört 

 — nach Kormos — in das mittlere Pleistozän. 



Úrkút, Komifat Veszprém. 



Die Säugetierfauna von Úrkút steht nach Kor- 

 mos nahe zur Fauna der oherpliozänen Schichte 

 von Sansino (Toskana, oberes Arno-Tal), Vo- 

 gelrest ist nur ein einziger vorhanden, u. zv\'. 

 ein 52 mm langer rechter Humerus, welchen 

 Capek für Columba pakimbus oder C. dome- 

 stica hält. 



* 



Aus dem diluvialen Kaiktuô" von Gánócz 

 (Komitat Szepes) erwähnt Dr. Koch „die 

 Feder eines grossen Raubvogels". Dieser 

 wunderbar erhaltene Abdruck ist in dem 

 Museum des Königl. Ung. Geologischen Insti- 

 tutes ausgestellt ; eine Photographie dessel- 

 ben ist auf der I. Tafel unten ersichtlich ; 

 eine Bestimmung der Feder ist aber, wenig- 

 stens derzeit, nnmöKlicli. 



Alle in diesem Kapitel angeführten Funde 

 bekam ich kurz vor dem Schluss meiner 

 Abhandlung von Herrn Dr. Theodor Kormos, 

 ihre Bestimmung war infolge Mangels an 

 Zeit- und auch an Vergleichsmaterial unmög- 

 lich ; ich mnsste sie jedoch schon wegen der 

 Vollständigkeit in der Zusammenfassung an- 

 führen. 



Das Material der drei präglacialen Fund- 

 orte (Beremend, Csarnóta, Nagyharsányhegy) 

 ist so spärlich, dass ihre abgesonderte Be- 

 handlung von den anderen pleistozänen Fun- 

 den in der nachstehenden Abhandlung nicht 

 begründet ist. 



