322 



De Illés 'I jóval köiinyebheii inegilllapii- 

 ható meglelepedési folyamat fölismeréséhez is 

 — a szükséges ideális iiálózatot föltételezve — 

 legalább 20 — 30 éves iiiegszakitatlaii meg- 

 megfigyelés szükséges, mert csak ily hosszú 

 sorozatok adnak oly középszámot, mely bizo- 

 nyos, a pontosság érdekében szűkre szabott 

 határokon belül marad. Milyen messze van 

 ilyen körülmények között még az az idő, a 

 mikor valamely madárfajnak Európában való 

 megtelepülési folyamata már ismeretes lesz! 

 És hol van még az az idő, a mikor az átvo- 

 nulások még több ismeretlen tényezőtől függő 

 törvényszerűségei csak nagyjában is föl lesz- 

 nek derítve! 



A kérdésnek, mondhatni, ebben a stádiumában 

 kezdődött a madárjelölési kísérletek szélesebb 

 körű alkalmazása. Az első eredmények határo- 

 zottan a szenzácziü erejével hatottak s nyomuk- 

 ban az a remény kecsegtetett, hogy a madár- 

 vonulás legfogasabb kérdései is hamarosan 

 megoldást nyernek. Alig néhány esztendő 

 leforgása alatt tényleg igen jelentős eredmé- 

 nyeket szolgáltattak. Nem czéloni itt azoknak 

 rekapitulálása, csak éppen utalok rá, hogy 

 úgy az átvonulási jelenségek, mint a meg- 

 települési folyamat néhány döntő fontosságú 

 részlete a madárjelölési kísérletek során immár 

 tisztázva van. 



Nem szabad azonban elhallgatni azt, hogy 

 a technikai nehézségeket ennek a módszer- 

 nek az alkalmazásával se lehet tökéletesen 

 megszüntetni. Habár a működési hálózat sű- 

 rűsége itt nem olyan fontos, annak minél 

 nagyobb területre való kiterjesztése mégis 

 elengedhetetlenül szükséges. Erre nézve csak 

 arra a fontos különbségre utalok, a mely a 

 Németország déli és északi részében honos 

 gólyák vonulásában fönnáll. 



Tekintettel arra, hogy minden faj vonulási 

 viszonyai mások és mások, tulajdonképpen 

 minden fajból tömegesen kellene öreg fész- 

 kelő és fiatal madarakat jelölni. De pl. ki 

 jelölhet nagyobb mennyiségű vadludat ? holott 



(irundlage bieten, dass selbst die lîestim- 

 ninng der primitivsten Gesetzmässigkeiten oft 

 eine an die Uninögliclikeit grenzende .Aufgabe 

 bildet, trotz jahrzehntelangen Bemühungen. 



Aber auch zur Klärung des viel leichter 

 bestimmbaren Besiedeliingsprozesses ist — ein 

 notwendiges ideales Beobaciitungsnetz vor- 

 ausgesetzt — mindestens eine 20 — 30-jährige 

 ununterbi'ochene Beobachtung notwendig, in- 

 dem nur Beobachluiiiisserien von solchem Um- 

 fange eine Jlittel/.ahl ergeben, welche inner- 

 halb gewissen engen Grenzen verbleibt, welche 

 von der Genauigkeit bedingt werden. Wie weit 

 ist noch unter solchen Verhältnissen die Zeit 

 entfernt, wo der Besiedelungsprozess einer 

 Art schon für ganz Europa bekannt sein wird ! 

 Und wo ist noch die Zeit, in welcher die von 

 noch mehr unbekannten Faktoren abhängen- 

 den Gesetzmässigkeiten des Durchzuges auch 

 nur eiuigermassen bekannt sein werden ! 



Sozusagen in diesem Stadium der Frage be- 

 gann man das Experiment, die Vogelniarkie- 

 rungeu in grösserem Umfange anzuwenden. 

 Die eisten Resultate wirkten mit der Kraft 

 der Sensation und schien der Glaube be- 

 gründet, dass auch die schwierigsten Fragen 

 des Vogelzuges in Bälde geklärt werden 

 können. Im Laufe einiger Jahre wurden tat- 

 sächlich bedeutende Resultate erzielt. Es ist 

 nicht meine Absicht, dieselben hier zu re- 

 kapitulieren, doch möchte ich darauf hin- 

 weisen, dass einige entscheidend wichtige 

 Fragen des Besiedelungsprozesses und der 

 Diirchzugsersciieinungen mittels der Vogel- 

 markierungen derzeit schon geklärt sind. 



Es darf jedoch nicht verschwiegen wer- 

 den, dass die technischen Schwierigkeiten 

 auch durch Anwendung dieser Methode nicht 

 vollkommen beseitigt werden können. Obwohl 

 die Dichte des Mitarbeiternetzes hier nicht 

 so wichtig ist, kann dennoch von einer Aus- 

 breitung auf je grössere Gebiete nicht abge- 

 sehen werden. Diesbezüglich möchte ich nur 

 auf den wichtigen Unterschied hinweisen, 

 welcher zwischen dem Zuge der in Nord- 

 und Süddeutsciiland heimischen Störche be- 

 steht. 



Mit Hinsicht auf den Umstand, dass die 

 Zugsverhältnisse sämtlicher Arten vonein- 

 ander verschieden sind, müssten eigentlich 

 von jeder Art Jungvögel und alte Brutvögel 

 in Masse gezeichnet werden. Doch wer könnte 



