327 



évről évre lelietőleg ugyanazokat az álltiiiiáso- 

 kat jártam be. Evvel azt reiiiélteni, hogy 

 idővel pontos adatokat nyerünk a gólya- 

 állomány évenként való hullámzására vonat- 

 kozólag. Ez az eljárás nagyon örvendetes 

 igazolást nyert az idén. a mennyiben meg 

 lehetett állapítani azt, hogy a gólyaállomány- 

 nak eddig föltételezett lassú, de állandó 

 fogyása — legalább egyelőre — nem felel 

 meg a valóságnak. Az alábbi táblázat ezt 

 igen szembetűnően bizonyítja. A táblázatra 

 nézve azt akarom negjegyezni, hogy csekély 

 kivétellel mindenütt magam számoltam össze 

 évről évre a fészkeket, a hol pedig magam 

 nem járhattam, ott föltétlenül megbízható 

 megfigyelőnk vette számításba a mindenkori 

 gólyaállományt. A számok tehát teljesen 

 hitelesek. 



(Lásd táblázat 328. old.) 



Az összeállítás világosan megmutatja, hogy 

 azokon a helyeken, a hol eddigelé minden 

 évben jelöltem a gólyafiókákat, az utolsó négy 

 esztendő alatt az idén volt a legnagyobb a 

 gólyaállomány. Rá kell mutatnom erre a jelen- 

 ségre nemcsak annak örvendetes volta miatt, 

 hanem azért is, mert a madárjelölés ellen- 

 ségei egyéb érvek hiányában a madárjelölés- 

 ben vélték megtalálni a gólyaállománynak az 

 utóbbi években észlelt lassú, de állandó fo- 

 gyását. Szenvedélyes hangú czikkek szóltak 

 arról a rettentő pusztulásról, a mit a gólya- 

 jelölések a gólyaállomáuyban már előidéztek 

 és rikító színekkel festették meg a szomorú 

 jövendőt, a mikor gyűrűzés következtében az 

 utolsó gólya is elpusztult már. 



Egyetlen kedvező esztendő ráczáfolt ezekre 

 a túlnyomóan nem is egész őszintén hangoz- 

 tatott valótlanságokra. Az idei kedvező gólya- 

 költés okait keresve mindenütt azzal a véle- 

 ménynyel találkoztam, hogy egész éven át sok 

 volt a csapadék, a minek következtében a 

 gólyák nagyon bőségesen táplálkozhattak. 

 A magyarázat a milyen egyszerű, éppen olyan 

 plauzibilis. Kiegészítője az a megfigyelésem, 

 hogy az idén csak minimális mennyiségben 

 találtam a fészkekben köpeteket, holott a 

 korábbi években rengeteg szokott lenni. így 

 pl. a kisbalatoni berekben és az alsósági erdő- 



Beginne an die Methode, in jedem Jahre 

 womöglich dieselben Stationen zu besuchen. 

 Ich erhofi'te dadurch mit der Zeit genaue 

 Daten über die jährlichen Schwankungen im 

 Storchbestande zu erhalten. Dieses Vorgehen 

 erhielt heuer eine sehr erfreuliche Bestäti- 

 gung, indem dasselbe heuer den Beweis 

 lieferte, dass die bisher angenommene lang- 

 same, aber beständige Abnahme des Storch- 

 bestandes — wenigstens vorläufig — der 

 Wirklichkeit nicht entspricht. Folgende Ta- 

 belle gibt hiefür ein sprechendes Zeugnis. 

 Bezüglich der Tabelle möchte ich bemerken, 

 dass mit geringen Ausnahmen die meisten 

 Stationen alljährlich von mir besucht wur- 

 den ; wo ich nicht selbst zugegen sein konnte, 

 wurde der jeweilige Storchbestand von einem 

 unbedingt zuverlässigen Beobachter bestimmt. 

 Derselbe ist daher vollkommen verlässlich. 



(Siehe Tabelle p. 328.) 



Aus der Vergleichung geht klar hervor, 

 dass an den Stationen, an welchen bisher 

 alljährlich markiert wurde, während der letz- 

 ten vier Jahre im heurigen der Storchbestand 

 am grössten war. Es muss diese Tatsache 

 besonders betont werden, nicht nur weil die- 

 selbe sehr erfreulich ist, sondern auch des- 

 halb, weil die Gegner der Vogelmarkierungen 

 in Ermangelung besserer Argumente die Ur- 

 sache der allmählichen und ständigen Ab- 

 nahme des Storchbestandes der letzten Jahre 

 in den Storchmarkierungen zu finden glaub- 

 ten. Leidenschaftlich gehaltene Artikel be- 

 richteten über die erschreckende Abnahme, 

 welche die Storchmarkierungen in dem Storch- 

 bestande verursachten und beleuchteten mit 

 grellen Farben die traurige Zukunft, wenn 

 infolge der Markierungen auch der letzte 

 Storch schon zugrunde gegangen sein wird. 



Ein einziges günstiges Jahr widerlegte 

 diese übrigens zum überwiegenden Teile nicht 

 mit genügender Aufrichtigkeit aufgetischten 

 Unwahrheiten. Nach den Ursachen der heuri- 

 gen günstigen Storchbrut forschend, begeg- 

 nete ich überall der Überzeugung, dass wäh- 

 rend des ganzen Jahres hindurch sehr viele 

 Niederschläge waren, weshalb die Störche 

 reichliche Nahrung fanden. So einfach diese 

 Erklärung erscheint, ebenso plausibel ist die- 

 selbe. Ergänzt wird dieselbe durch meine 

 Beobachtung, dass heuer in den Horsten Ge- 

 wölle nur in minimaler Anzahl aufzufinden 



