333 



tudtam belenézni. Az elrendeződés képét leg- 

 inkább a teknövel lehet szemléltetni. 



Ez az elrendeződés bizonyára ügy jön létre, 

 hogy a legkorábban fészkelők a keskeny 

 avar nádparczellák közepébe rakják a fész- 

 keket, a mikor az új nád még alacsony — 

 tehát mélyen, közvetlenül a víz színe fölé 

 rejtik azokat. A többi fészek a nád fokozatos 

 fölnövésével mindig magasabbra kerül és pe- 

 dig, azt hiszem, egyrészt a fészeképítés tech- 

 nikája miatt is. A fészkek ugyanis kivétel 

 nélkül nádból készülnek, olyanformán, hogy 

 bizonyos — a kényelmes beszálláshoz szük- 

 séges — körzetből a nádszálakat letördelik 

 és az ily módon lehajló szárrészeket a körzet 

 középpontja felé helyezik. Ezek a sugarak 

 alkotják a fészek vázát, ezekre jön azután 

 az építő anyag. 



A nád betördelési módjáról nincsenek 

 megfigyeléseim, de nézetem szerint ez ügy 

 történik, hogy a csücsánál fogva, testsülyuk 

 bizonyos fokú igénybevételével lerántják. 

 A szár hosszúsága és szilárdsága, illető- 

 leg rugalmassága között fennálló viszony 

 állandósága miatt ily módon a törés minden 

 egyforma magas szálnál nagyjában ugyan- 

 abban a magasságban történik és minél ma- 

 gasabb a szár, annál magasabban — tehát 

 minél későbben épül a fészek, annál maga- 

 sabbra kerül. Másutt is észleltem már ezt a 

 sajátságos elrendezést, így pl. a lukácsfalvi 

 Fehértavon levő, valamint az újvidéki gém- 

 telepen, de mindenütt csak ott, a hol a fész- 

 kek a környező nádból készülnek. Ez a kö- 

 rülmény megerősít abban a nézetemben, hogy 

 erről a sajátságos elrendeződésről adott ma- 

 gyarázatom helyes. 



A hárosszigfti gémtelep lakossága tisztán 

 bakcsókból áll. A múlt évekhez képest az 

 állomány igen megnövekedett, a mi annak a 



die Nester fast auf der Oberfläche des Wus- 

 sers. Von hier beginnend nach den Peri- 

 pherien sind die Nester allmählich immer in 

 grösserer Höhe gebaut und wird die Brut 

 sukzessive immer später. In den äussersten 

 fand ich immer Eier und standen dieselben 

 so hoch, dass ich mich auf die Kahnseiten 

 stellen musste. um hinőinzusehen. Die An- 

 ordnung der Nester ist daher muldenartig. 



Diese Anordnung kommt wahrscheinlich so 

 zustande, dass die am frühesten Brütenden ihre 

 Nester in die Mitte der vom Vorjahre verbliebe- 

 nen schmalen Rohrparzellen bauen, zu einer 

 Zeit, wo das Neurohr noch niedrig ist, und ber- 

 gen daher ihre Nester ganz niedrig über dem 

 Wasserspiegel. Die übrigen Nester werden 

 mit zunehmender Höhe des Rohres immer 

 höher angelegt, und zwar, wie mir scheint, 

 auch schon infolge der Technik des Horst- 

 baues. Die Nester werden nämlich ausnahms- 

 los aus Rohr gebaut, und zwar in der Weise, 

 dass aus einem gewissen, zum bequemen 

 Einfluge notwendigen Umkreise die Rohr- 

 halme eingebrochen und die so herabfallen- 

 den Halmteile gegen den Mittelpunkt des 

 Umkreises gelegt werden. Diese strahlen- 

 artig liegenden Rohrstengel bilden den Unter- 

 bau des Nestes, auf diesen kommt dann das 

 Baumateriale. Bezüglich des Einbrechens der 

 Rohrhalme habe ich keine Beobachtungen, 

 doch glaube ich, dass es in der A\^eise ge- 

 schehe, dass sie dieselben von der Spitze 

 aus mit teilweiser Zuhilfenahme ihres Kör- 

 pergewichtes herabreissen. Infolge des kon- 

 stanten Verhältnisses, welciies zwischen der 

 Halmhöhe und der Festigkeit, resp. Elastizi- 

 tät desselben besteht, geschieht dieser Bruch 

 bei gleicher Halmhöhe immer annähernd an 

 der gleichen Stelle, d. i. je höher der Halm, 

 um so höher wird das Nest stehen. Diese 

 eigenartige Anordnung der Nester konnte ich 

 auch anderwärts beobachten, so z. B. in der 

 Reiherkolonie des Fehértó bei Lukácsfalva 

 und in Újvidék, aber nur an solchen Stellen, 

 wo die Nester aus dem umstehenden Rohre 

 hergestellt werden. Dieser Umstand bestärkt 

 mich in der Überzeugung, dass diese Erklä- 

 rung der eigenartigen Anordnung der Nester 

 richtig ist. 



Die Reiherkolonie der Donauinsel Hdros 

 wird ausschliesslich von Nachtreihern be- 

 wohnt. Den verflossenen Jahren gegenüber 



