353 



13. Jelöltem 1912 június 12-én mint fiókát 

 a Velenczei-tó dinnyési részén 2864. számú 

 sirály gyűrűvel ; elejtette Till Gergely ugyan- 

 csak Dunaharasztin 1912 július 28-án. Dr. 

 Lendl Adolf értesítése. Távolság 40 kilométer 

 keletészakkeleti irányban. Kor V/.^ hónap. 



14. Jelölte CsöRGEY Titus 1912 június 6-án 

 mint fiókát a Velenczei-tavon 2506. számú 

 sirály gyű fűvel ; elejtette Rothweil Rezső 1912 

 szeptember 4-én Pereszteg sopronmegyei köz- 

 ségben. Távolság 150 kilométer nyugatészak- 

 nyugati irányban. Kor 3 hónap. 



A velenczei-tavi dankasirályok vonulási 

 viszonyaira nézve az idei adatok lényegileg 

 újat nem nyújtanak, csak megerősítik és ki- 

 egészítik az eddigi eredményeket. Legérde- 

 kesebb a kétéves ivarérett példányok vissza- 

 térése Magyarországba, melyet egyelőre még 

 nem tudunk pontosan értelmezni, mert hiszen 

 nem fészkelőtelepre tértek vissza. Tán pár 

 nélkül maradt csatangolok, vagy a kor daczára 

 is ivarilag éretlenek, a minek valami testi 

 fogyatkozás lehetett az oka. Fészkelő gyűrűs 

 dankasirályról ez idén se kaptunk hirt. Az 

 idei jelölés alkalmával tőlem telhetőleg arra 

 a körülményre is kiterjesztettem a figyel- 

 memet, de a fészektelepeken gyűrűs példányt 

 nem láttam. 



Teljesen új adatokat nyújtott ez idén a 

 Csehország északi részében levő Hirnseu-tavi 

 dankasirálytelep. Az eddigi jelölések csak egy 

 jelentősebb eredményt adtak : az egyik pél- 

 dány Szardínia szigetén telelt. A hallgatólagos 

 föltevés ennek alapján az volt, hogy a Cseh- 

 országban honos dankasirályok a magyar pél- 

 dányokkal közös utakon, közös téli szállásba 

 vonulnak. Evvel szemben az idei példányok 

 útvonala láthatólag az Elba folyó volt. A 

 további kutatásnak itt még tág tere nyilik 

 s föltétlen elismerés illeti Loos KuRT-ot, hogy 

 a dankasirályra vonatkozó jelölési kísérlete- 

 ket itt megkezdte és újabb szemet kapcsolt 

 a mindjobban bővülő kutatási hálózatba. 

 Aquila XIX. 



13. Gezeichnet von mir am 12. Juni 1912 

 als Nestjunges auf dem Dinnyéser Teil des 

 Sees von Velencze mit Mövenring Nr. 2864 ; 

 erlegt von Gregor Till ebenfalls in Duna- 

 haraszti am 28. Juli 1912. Bericlit von Dr. 

 Adolf Lendl. Entfernung 40 Kilometer in ost- 

 nordöstlicher Richtung. Alter: P/. Monate. 



14. Gezeichnet von Titds Cbörgey am 6. Juni 

 1912 als Nestjunges auf dem See von Velencze 

 mit Mövenring Nr. 2506 ; erlegt am 4. Septem- 

 ber 1912 von Rudolf Rothweil in Pereszteg, Ko- 

 mitat Sopron. Entfernung ISOKilometer in west- 

 nordwestlicher Richtung : Alter : 3 Monate. 



Bezüglich der Zugsverhältnisse der Lach- 

 möven des Velenczeer Sees ergaben die 

 heurigen Daten wesentlich nichts Neues, son- 

 dern nur Ergänzungen und Bestätigungen 

 der bisherigen Resultate. Das meiste Inter- 

 esse beanspruchen die zweijährigen, schon 

 fortpflanzungsfähigen Exemplare, welche in 

 Ungarn angetroffen wurden. Dieses Vorkom- 

 men kann derzeit noch nicht genau gedeutet 

 werden, indem diese Exemplare nicht an 

 Brutkolonien zurückkehrten. Es sind eventuell 

 Strichvögel, welche kein Paar bekamen oder 

 aber noch unreif gebliebene Exemplare, was 

 die Folge eines körperlichen Defektes sein 

 könnte. Beringte Brutvögel wurden auch dieses 

 Jahr nicht angetroffen. Während der diesjähri- 

 gen Markierungen war ich nach Möglichkeit be- 

 strebt, auch diesbezügliche Beobachtungen zu 

 machen, doch konnte ich in den Brutkolonien 

 keine einzige beringte Lachmöve entdecken. 

 Ganz neue Daten ergab diesmal die auf 

 dem Hirnsen-See in Nordböhmen gelegene 

 Lachmöven-Kolonie. Die bisherigen Markie- 

 rungen ergaben nur ein bedeutenderes Resul- 

 tat: ein Exemplar von hier wurde auf der Insel 

 Sardinien im Winterquartiere angeti'offen. Es 

 wurde auf Grund dieses Falles stillschweigend 

 angenommen, dass die in Böhmen heimischen 

 Lachmöven mit den ungarischen auf den 

 gleichen Wegen in das gleiche Winterquartier 

 ziehen. Demgegenüber war der Reiseweg der 

 heurigen Exemplare ganz augenscheinlich der 

 Elbefluss. Der weiteren Forschung ist hier 

 noch ein weites Feld offen und gebührt Kurt 

 Loos unbedingte Anerkennung, dass er die 

 Lachniöven-Markierungen hier ins Werk setzte 

 und dadurch das sich immer weiter ausbrei- 

 tende Forschungsnetz durch eine neue Masche 

 erweiterte. 



■ir, 



