360 



van szó. fie valószínű, hogy ez az idők során 

 kibővül majd. Az átvonulási terület egvediili 

 pontja eddig a Narenta-torkolat, a hol egy 

 bakcsót és üstökös gémet leltek. A szürke 

 gémre és batlára még hiányoznak a közelebbi 

 adatok. Nagyon jellemző a fiatal gémek- 

 nek a telepekről való elszéledése, a mely 

 teljesen megfelel a gémek kóborló természe- 

 tének. Ez az elszéledés láthatólag nem tör- 

 ténik bizonyos meghatározott irányban, de 

 azért mégis megállapítható, hogy — a batla 

 kivételével — legkevésbbé van képviselve a 

 keleti irány. Még nem lehet tisztán látni 

 ebben a kérdésben, csak arra akarok utalni, 

 hogy ezek az adatok nagyon alkalmasak a 

 gémfajokra vonatkozó átvonulási adatok érté- 

 kének leszállítására. Ez a tapasztalat külön- 

 ben pontosan megegyezik azokkal az ered- 

 ményekkel, melyeket a gémek vonulására 

 nézve eddig a vonulási adatokra alapított 

 kutatás nyújtott. Minthogy a gémjelölést még 

 néhány éven át folytatni fogjuk, azért ezt a 

 kérdést csak később fejtem ki részletesebben 

 megfelelő térképeken szemléltetve az ada- 

 tokat. 



Igen nevezetes jelenség az ivarérett vörös 

 gémek visszatérése a szülőtelepre, a mint 

 ezt az idén több eset is bizonyítja. 



A gémekkel kapcsolatosan ismertetem a 

 velük együtt lakó kis kárókatonára vonatkozó 

 adatokat. A múlt évben megjelölt 4 példány 

 közül minden várakozás ellenére megkerült 

 az egyik. Ezt június 19-én jelöltem az új- 

 vidéki gémtelepen mint fiókát 131. számú 

 réczegyürüvel. Elejtette Stanulescu J. 1911 

 szeptember havában Hunia község baltáiban 

 a Duna mellett (Románia, Dőlj kerület). Tá- 

 volság 340 kilométer délkeleti irányban. Kor 

 3 hónap. 



Az 1912 június 17-én az Obedska bará- 

 ban megjelölt példányok közül eddig az 520. 

 és 1648. számú gémgyűrűkkel jelölt példá- 

 nyok kerültek kézre, 1912 augusztus elején 

 a telep tőszomszédságában, de a Száva túlsó 



sehr engbegrenztes Gebiet, doch wird das- 

 selbe in der Zukunft jedenfalls noch einige 

 Erweiterungen erfahren. Der einzige bekannte 

 Durchzugspunkt ist bisher die Narentamün- 

 dung, wo ein Nacht- und Schopfreiher ange- 

 troffen wurde. Bezüglich des Graureihers und 

 Sichlers fehlen nocli die näheren Daten. 

 Sehr bezeichnend ist die Art und Weise, wie 

 sich die Jungreiher von den Kolonien aus 

 zerstreuen, was dem Hange der Reiher zum 

 Streichen vollkommen entspricht. Diese Zer- 

 streuung geschieht augenscheinlich in keiner 

 fest bestimmten Richtung, doch kann den- 

 noch festgestellt werden, dass ■ — mit Aus- 

 nahme des Sichlers — die östliche Richtung 

 am wenigsten vertreten ist. Man kann noch 

 nicht klar urteilen in dieser Frage, doch 

 glaube ich jetzt schon darauf hinweisen zu 

 müssen, dass diese Daten sehr geeignet sind, 

 den Wert der auf die Reilierarten bezüglichen 

 Durchzugsdaten zu vermindern. Diese Erfah- 

 rung deckt sich übrigens genau mit den Re- 

 sultaten, welche die auf Zugsdaten gegrün- 

 dete Forschung bezüglich des Zuges der 

 Reiherarten ergab. Indem die Reihemiarkie- 

 rungen noch einige Jahre himlurch fortge- 

 setzt werden, soll eine mit kartographischer 

 Beleuchtung der Daten erfolgende eingehen- 

 dere Behandlung erst später folgen. 



Eine sehr wichtige Tatsache ist die Rück- 

 kehr fortpflanzungsfähiger Purpurreiher in die 

 Kolonie, wo sie geboren wurden, wie dies 

 heuer durch mehrere Fälle bestätigt wurde. 



In Verbindung mit den Reihern bespreche 

 ich hier auch die Daten über die mit densel- 

 ben die gleichen Wohnstätten innehabenden 

 Zwei'gscliarben. Von den im vorigen Jahre 

 gezeichneten vier Exemplaren wurde gegen 

 alle Erwartung dennoch eines zurückgemel- 

 det. Dasselbe wurde am 19. Juni als Nest- 

 junges mit Entenring Nr. 131 in der Rei- 

 herkolonie bei Újvidék von mir gezeichnet 

 und im September 1911 von J. Stanulescu in 

 den Donaubalten bei Hunia, Distrikt Dolj, 

 Rumänien, erlegt. Entfernung 340 Kilometer 

 in südöstlicher Richtung. Alter: 3 Monate. 



Von den am 17. .Inni 1912 in der Obedska 

 bara gezeichneten Exemplaren wurden bisher 

 die mit Reiherringen Nr. 526 und 1648 ge- 

 zeichneten zurückgemeldet ; dieselben wurden 

 Anfang August 1912 in den nächster Umge- 

 bung den Kolonie, jedoch am gegenüberlie- 



