367 



őket, az öregek, hol telepedtek le ? Oly kér- 

 dések, melyek a niadárvédő szempontjából is 

 uagTon jelentősek, mert hiszen a fészekodvak 

 és etetők kihelyezésével madáráilományát sza- 

 porítani óliajtja s ime a jelen esetben ezt a 

 szaporulatot nem az líj generáczió szolgáltatja, 

 mert szárnyrakelése után rögtön és örökre 

 búcsxit mond a szülőföldnek. Nagyon érdekes 

 tanulságokat rejtenek e látszólag egyszerű 

 megfigyelések és érdemes volna liasonlókat 

 más vidékeken is szerezni. 



Egy 1908 óta állandóan lakott bavázda- 

 billegetö-fészekról is érdekes adatokat gyűjtölt 

 Maüks Károly dr. 1911-ben sikerült neki az öreg- 

 párt megjelölni. A fiókák szárnyrakelésük után 

 eltűntek, de eltűnt velük a Iiim is. A nőstény 

 egyedül látott hozzá új fészek építéséhez s a 

 közelébe vetődő idegen (nem gyűrűs) hímeket 

 elzavarja. 1912 márczius 14-én érkezett egy 

 billegető pár, mely nemsokára elfoglalta a 

 régi fészket, a mely tehát — úgy mint 19C8 

 óta mindig — ez évben is megkapta lakóit, 

 melyek azonban a múlt éviekkel nem azono- 

 sak. Látható ebből, hogy mennyire hitelt kell 

 adui azoknak a sokszor olvasott megfigyelé- 

 seknek, melyek arról szólnak, liogy évek 

 hosszú során át ugyanaz a pár foglalta volna 

 el valamely fészket. 



Ezzel kimerítettem az idén tudomásunkra 

 jutott adatokat. A hosszú sorozat először is a 

 hála érzetét kelti fel mindazokkal szemben, 

 a kik segédkeztek az adatok megszerzésében. 

 Örömmel és megelégedéssel kell megállapí- 

 tani, hogy a tömeges jelölés következtében 

 a kis százalék mellett is, már tekintélyes 

 mennyiségben gyűlnek össze ezfek a kísérleti 

 eredmények. Az adatok áttekintésére és mér- 

 legelésére ma már nem is elég egy évi jelentés 

 kerete. Összefoglaló munka szükséges ehhez. 

 Kétségtelenül sok már az ismétlődő adat is, 



verschwanden wieder Alte und Junge und 

 im Herbste sind wieder nur die Alten zu- 

 rückgekehrt. In diesem Falle ist es daher 

 schon festgestellt, dass im Winter die Brut- 

 vögel des Gebietes den Futtertisch besuchen, 

 jedoch ohne ihre Jungen, welche einstweilen 

 spurlos verschwunden sind. Wohin wur- 

 den sie von den Alten geführt, wo haben 

 sie sich angesiedelt? Es sind dies solclie 

 Fragen, welche auch vom Standpunkte des 

 Vogelschützlers sehr wichtig sind, da er 

 durch Einrichtung der Futterstellen und Nist- 

 gelegenheiten seinen Vogelbestand erhöhen 

 möchte, während doch im vorliegenden Falle 

 dieser Zuwachs nicht von der neuen Gene- 

 ration gebildet wird, da ja dieselbe nach 

 dem Flűggewerden die Heimat sofort und auf 

 immer verlässt. Diese anscheinend so ein- 

 fachen Beobachtungen lüften den Schleier 

 über sehr interessante Vorgänge, und wäre 

 es sehr wünschenswert, wenn solche auch 

 in anderen Gebieten angestellt würden. 



Über ein seit 1908 besiedeltes Nest der 

 grauen Bachstelze machte Dr. Karl Mauks 

 ebenfalls interessante Beobachtungen. Im 

 Jahre 1911 gelang es ihm. die Alten zu be- 

 riugeji. Nach dem Flüggewerden verschwan- 

 den die Jungen und mit ihnen auch das 

 Männchen. Das Weibchen beginnt allein ein 

 neues Nest herzustellen und verjagt die frem- 

 den (nicht beringten) Männehen, welche sich 

 ihm anschliessen wollen. Am 14. März 191 "2 

 erscheint ein Bachstelzenpaar, welches als- 

 bald das alte, daher seit 1908 ständig be- 

 siedelte Nest in Besitz nahm, doch waren 

 beide Vögel unberingt. Es ist hieraus ersicht- 

 lich, dass jene oft anzutreffenden Behaup- 

 tungen über das lange Jalire hindurch er- 

 folgte Besiedeln eines Nestes durch ein und 

 dasselbe Paar nicht immer zutreffend sind. 



Hiemit ist die Reihe der uns heuer gemel- 

 deten Versuchsdaten erschöpft. Die lange 

 Reihe derselben erweckt in erster Linie das 

 Gefül des Dankes allen jenen gegenüber, 

 welche uns im Erlangen derselben behülllich 

 waren. Es kann mit Freude und Genugtuung 

 festgestellt werden, dass die experimentell 

 bestimmten Daten infolge der Massenmarkie- 

 rungen trotz des geringen Prozentsatzes der 

 zurückgemeldeteu dennoch schon eine be- 

 trächtliche Anzahl erreicht haben. Für die 

 Übersichtlichkeit und Verwertung der Daten 



