369 



A füsti fecskék jelölése közben 

 szerzett további tapasztalataim, 



■ Irta : Szeötb Béla. 



Múlt évben tett Ígéretemhez híven, folyta- 

 tom tapasztalataim leírását, illetve azon ered- 

 méuj'ek közlését, a melyeket az ez évi 

 fecskeösszefogásból szereztem. 



Az 1912. év : 



A füsti fecskék ez évben, az előbbi évekhez 

 képest későn érkeztek. Az első párt április 

 16-án láttam. A mennyiség annyi volt, mint 

 más évben. Rövidesen elfoglalták fészkelő 

 helyüket, de irodám előszobájában a két évig 

 fészkelő és összetartó pár nem foglalta el 

 fészkét. 



A jelölést akkor kezdtem, a mikor már a 

 fészekaljak erre megértek- Június 13-án 

 kezdtem meg az éjjeli összefogást, hogy az 

 előző évben megjelölteket kézbe kapjam. 

 Eleinte a régi módszerem szerint végeztem 

 azt, de a tapasztaltak után czélszerűbbnek 

 láttam egy lepkeliálószerü hálót készíteni, és 

 az összefogást ezzel sebesebben és jobban is 

 végeztem. A háló átmérője 40 centiméter, 

 mélysége 80 czentiméter. E hálóval aztán 

 az egyes helyiségekben, világítás mellett 

 minden egyes öreg fecskét elfogtam, a 

 nélkül, hogy egy is megsérült volna. A lepke- 

 háló alkalmazására főleg az vitt, hogy ha 

 egy fecskét kézzel megfogni nem sikerült, ez 

 repkedni kezdett és az összes fecskéket fel- 

 zavarta, ilyeneket kézzel megfogni aztán igen 

 nagy munka volt és bizonyos kínzással is 

 járt. A lepkehálóval a repülőket egykettőre 

 megfogtam. Itt megemlítem azt, hogy előfor- 

 dult az is, hogy mihelyt világgal léptem egy 

 istállóba, egy-két fecske azonnal repülni 

 kezdett, ezek többnyii-e gyűrűsek voltak, tehát 

 emlékeztek a megfogásra. 



Az éjjeli összefogást, a múlt évi tervem 

 szerint, Tavarna környékén is megkezdtem, 

 az elszéledést tanulmányozandó. Itt egy fon- 

 tosabb eredményre is jutottam, a mennyi- 

 ben Varannó határában levő ú. u. Hegyi- 

 majorban június 17-én éjjel, kezembe került 

 egy öreg fecske, a mely a 2083. számú 

 fecskegyűrűt viselte, a melyet mint fiatalra, 

 Tavarnán, az 1909. év július 5-én tettem rá. 

 A Hegyi-major Tavarnától légvonalban 6 

 kilométernyire fekszik. Tehát ez már biztos 

 Aquila XIX. 



Weitere Erfahrungen während 

 meiner Schwalbenmarkierungen. 



Von Béla v. Szeöts. 



Meinem vorjährigen Versprechen zufolge 

 gebe icii heuer die Fortsetzung meiner Er 

 fahrungen, namentlicli die Resultate, welche 

 sich während der heurigen Schwalbenmar- 

 kierungen ergaben. 



Das Jahr 1912 : 



Die Rauchschwalben erschienen heuer, im 

 Vergleiche zu früheren Jahren, spät. Das 

 erste Paar beobachtete ich am 16. April. Der 

 Bestand war derselbe, wie in den vorigen 

 Jahren. Bald werden die Brutstellen besetzt, 

 docii blieb das Nest im Vorzimmer meiner 

 Kanzlei, wo zwei Jahre hindurch ein in 

 Dauerehe lebendes Paar brütete, leer. 



Das Markieren begann ich, als die Gelege 

 dazu schon geeignet waren. Am 13. Juni 

 wurde das nächtliche Zusammenfangen be- 

 gonnen, um der im vorigen Jahre markierten 

 habhaft zu werden. Anfangs machte ich dies 

 nach der alten Methode, doch lehrte mich die 

 Erfahrung, dass es viel zweckmässiger ist, 

 eine Art Insektennetz vor das Nest zu hal- 

 ten, womit das Einfangen viel rascher und 

 besser vollbracht werden konnte. Der Durch- 

 messer des Netzes betrug 40, die Tiefe 80 

 cm. Mit diesem Netze konnten dann in jedem 

 Lokale bei Beleuchtung sämtliche Schwal- 

 ben eingefangen werden, ohne dass dabei 

 irgend eine verletzt werde. Zur Anwendung 

 des Netzes wurde ich hauptsächlich durch 

 den Umstand gedrängt, dass eine Schwalbe, 

 welche bei der Fangweise mit der Hand ent- 

 wischte, zu fliegen begann, dadurch sämtliche 

 Schwalben alarmierte, so dass es dann eine 

 mühsame Arbeit war, solche mit der Hand 

 einzufangen, was öfters auch geringere Quä- 

 lereien mit sich brachte. Mittels des Netzes 

 wurden die Fliegenden sehr bald eingefan- 

 gen. Hier möchte ich noch erwähnen, dass 

 ein-zwei Schwalben, sobald man mit einem 

 Lichte in einer Lokalität erschien, sofort zu 

 fliegen begannen ; es waren dies meistens Riug- 

 schwalben, welche sich also des Einfangens 

 erinnerten. 



Das nächtliche Einfangen begann ich laut 

 meinem vorjährigen Plane auch in der Um- 

 gebung von Tavarna, um die örtliche Dis- 

 lokation kennen zu lernen. Diesbezüglich er- 



47 



