384 



védők, Sipos Antai, Körmendről, Mauks KAboly 

 dr. Algyógyról. 



A legnagyobb eredmények egyikét a király- 

 halmi erdöőri szakiskola érte el. A 10 nai)on- 

 ként végzett pontos revízió bizonysága szerint 

 a 62 fészekodiiban szénczinege 40-szer, kék- 

 czinecje 4-szer költött, összesen 890 fiókát 

 nevelve fel. 



Semmi, vagy feltrili öen gyenge eredmény 

 volt: a sziklai, hinkányi, técsői, szászsebesi, 

 desi, fehértiszai, gyertycánligeti, dorgosi, ó-asz- 

 szonyréti erdőgondnokság és lippai főerdő- 

 hivatal területén. 



A fióka szaporulat ez évi átlagszámára 

 főképpen a királyhalmi, vadászerdei, tyeji, 

 perlaki és körmendi adatok lehetnek mérték- 

 adók. 



Vidékenként e téren is feltűnően nagyok 

 az eltérések, az egyformán gondos kezelés 

 mellett kétségtelenül a helyi időjárás követ- 

 keztében. Mig ugyanis a hunyadmegyei tyeji 

 telepen a szénczinege fiókaszaporulatának 4 — 5 

 az átlaga, a csongrádi Királyhalmán 9 — 10, 

 a vasmegyei Körmenden 7, a zalamegyei 

 Perlakon 11 — 12 az állag. 



Szénczinege . 



Kékczinege 



Barátcziuege . 



Nyaktekercs . 



Csuszka 



Örvös légykapó 



A 1331 czinegecsalád szaporulata a 8-as 

 átlag alapján eszerint 10.648, a többi hasz- 

 nos madár 746 családjáé pedig az 5-ös átlaggal 

 3730. A megvizsgált 5005 fészekodu hasznos 

 lakóinak ez évi szaporidata tehát kerekszám- 

 ban 14.000 fiókára becsülhető. 



Téli etetés. 



A 126 állomáson összesen 234 készülék, 

 még pedig 27 kunyhó, 67 diícz-, 58 szekrény-, 

 43 ablak-, 22 ereszalakú etető és 17 egyéb 

 — házi berendezésű — alkalmatosság szol- 

 gált e czélra. 



Anton Sipos in Körmend, Dr. K. Mauks in 

 Algyógy. 



Eines der schönsten Resultate wurde in 

 der Forstschult' Királyiialom erzielt. Laut der 

 Ergebnisse der alle 10 Tage durchgeführten 

 sorgfältigen Revision brütete in den 62 Nist- 

 höhlen Parus major L. 40-mal, Parus eoeru- 

 leus L. 4-mal und hatten zusaminen 3.90 Junge 

 erzogen. 



Überhau2)t kein oder ein nur auffallend gerin- 

 ges Resultat zeigte sich auf den staatlichen 

 Forsten Szikla, Lunkány, Técső, Szászsebes, 

 Dés, Fehértisza, Gyertyánliget, Dorgos, Óasz- 

 szonyrét und Lippa. 



Die heurige Vermehrungsziffer der Jungen 

 lässt sich aus den Meldungen von Királyha- 

 lom, Vadászerdö, Tyej. Perlak und Körmend 

 bestimmen. 



Die Abweichungen sind auch hierin auf- 

 fallend gross, bei bekannterweise gleich gu- 

 ter Behandlung wohl wegen des Einilusses 

 der örtlichen Witterungsverhältuisse. Wäh- 

 rend nämlich die Kohlmeise in Tyej (Ostun- 

 garn) durchschnittlich bloss 4—5 Junge hatte, 

 stieg diese Ziffer iu Körmend (Westungaru) 

 auf 7, in Királyhalom (Mittelungarn) auf 9 — 10 

 und in Perlak (Weslungarn) auf 11 — 12. 



Familien Junge Durchschnitt 



Parus major L. 

 Parus coeruleus L. 

 Parus palustris L. 

 Jynx torquilla L. 

 Sitta europaea L. 



180 



24 



22 



16 



4 



1447 



205 



141 



109 



20 



Muscicapa coUarisBECHST. 6 30 



8 

 8-9 

 6—7 



7 



5 



5 



Die Vermehrung der 1331 Meisenfamilien 

 beträgt folglich, durchschnittlich 8 genommen, 

 10,648; die der 746 Familien anderer nütz- 

 licher Arten, die Vermehrungsziffer 5 genom- 

 men aber 3730. Die Zuiiname der nützlichen 

 Bewohner der revidierten 5005 Nisthöhlen 

 kann hiemit im Jahre 1911 auf rund 14,000 

 Junge geschätzt werden. 



Winterfätterimg. 



Auf den 126 Stationen waren zusammen 

 234 Apparate, u. zw. 27 Futterhäuser, 67 

 „Taubenschläge'", 58 „Kasten", 43 Fenster- 

 futterapparate, 22 Futterdächer und 17 an- 

 dere Einrichtungen im Gebrauch. 



