388 



Ugyancsak a helyi körülményekkel, egyes 

 czinegetörzseknek az átlagostól eltérő saját- 

 ságaival magyarázható csak id. Szf.öts Béla, 

 kiváló niunkafársuiiknak az a tapasztalata, 

 hogy Tavanuin az odvaknak a fészkelés 

 idején, illetőleg akkor végzett revideálása, a 

 mikor a czinegéknek még csak tojásaik 

 vannak „a fészek elhagyását vonta maga 

 iitán. " 



Ez az észlelet ugyanis szemben áll az 

 országos tapasztalattal, mert hiszen a leg- 

 szebb eredményeket feltüntető kísérleti tele- 

 peink legtöbbjén éppen a sűrűn végzett 

 tavaszi revideálás biztosította a sikert s ez 

 szelídítette az amúgy is bizalmas czinegéket 

 szinte házi szárnyasokká. A tavarnavidéki 

 czinegéknél különben is a műodvaktól való 

 némi idegenkedés észlelhető. A 100 drb 

 mintaszerűleg elhelyezett műodu közül ugyanis 

 feltűnően keveset foglaltak el s ezt nem 

 lehet egyedül az erdő természetes faodvainak 

 nagy számával magyarázni, mert hiszen sok- 

 szorosan tapasztaltuk, hogy a czinegék a 

 száraz és tiszta műodvakat ily helyeken is 

 sokkal inkább kedvelik, mint a természet 

 nyújtotta dohos, a lakottság folytán madár- 

 bolháktól és atkáktól hemzseső faodvakat. 



Az odufedél leemelhető voltával annyira 

 megkönnyített revideálás ezidén a műodvak- 

 nak eddig még alig vizs<;'ált téli állapotáról 

 is hírt adott. Kérésünkre ugyanis a domhói 

 m. kir. erdőgondnokság február elején vizs- 

 gált végig 100 fészekodut s kidiu'ült. hogy 

 azok közül csak 11) maradt tisztán; 19ben 

 madárürülék volt — tehát téli hálótanyáu 

 szolgált — 45-ben tölgyfalevél, 4-ben tölgy- 

 makk volt felhalmozva — nyilván egerektől — 

 s végül 11 odúban a telelő egér is megkerült. 



Káros állatok viselkedése és irtása. 



A legtöbb panasz most is a házi macskára 

 van, mely nyáron a fészekodvak mellett, 

 gyakran azok fedelén is leselkedve, télen meg 

 az etetők körül ólálkodva a madarak állandó 

 veszedelme . Legtöbb helyen fegyverrel véde- 



Ebenfalls nur durch die Lokalverhältnisse, 

 mit den vom Durchschnitte stark abweichen- 

 den Eigenschaften einzelner Meisenstänune 

 kann jene Erfahrung unseres hervorragenden 

 Mitarbeiters Bél.\ v. Szeöts sen. erklärt wer- 

 den, dass in Tavarna die Revision der Höhlen 

 im Frühjahre, das heisst in jener Zeit, wo 

 die Meisen nur noch Eier hatten, „das Ver- 

 lassen der Nester verursachte" . 



Diese Erscheinnng widerspricht nämlich 

 der landesgemässen Erfahrung, da doch auf 

 den meisten, die schönsten Resultate auf- 

 weisenden Versnchsanlagen der Erfolg gerade 

 durch die oft wiedei-holte Friilijalirsrevision 

 gesichert wurde und gerade dadiiicli die 

 schon von je her zutraulichen Meisen fast 

 zum Hausgeflügel zähmte, liei den .Meisen 

 in Tavarna ist übrigens auch eine gewisse 

 Abneigung gegen die Kunsthohlen bemerkbar. 

 Von den 100, musterhaft angebrachten Nist- 

 höhlen wurden nämlich aiifi'allend wenige 

 bezogen, was nicht allein durch die Überzahl 

 der natürlichen Baiimhühlen jener 'Waldungen 

 erklärt werden ka:in, da wir doch oft erfahren 

 konnten, dass die trockenen und reinen 

 Kunsthöhlen von den Meisen auch auf solchen 

 Orten viel mehr bevorzugt werden, als die 

 natürlichen, dumpfigen, wegen der Bewohnt- 

 heit von Flöhen und Vogelmilben wimmelnden 

 Baumhöhlen. 



Die durch den abhebbareu Deckel so sehr 

 erleichterte Revision hatte uns auch über den 

 bisher kaum erforschten wiiderlichen Zustand 

 der Nisthöhlen benachrichtigt. Auf unser Er- 

 suchen hatte nämlich die kön. ung. Forst- 

 verwaltuug in Dombn die 100 Nisthöhlen 

 anfangs Februar untersucht und hiebei er- 

 fahren, dass bloss 19 darunter rein geblieben 

 sind ; 19 enthielten Vogolexkreniente — sie 

 dienten also als Schlafstellen — in 45 waren 

 Eichenblätter, in 4 Eicheln aufgehäuft — 

 ofl'enbar von Mäusen herstammend — und in 

 11 Höhleu erwischte man auch die über- 

 winternden Mäuse. 



Benelimen und Bekämpfung der Schädlinge. 



Die meisten Klagen gehen auch jetzt über 

 die Hauskatze ein, welche im Sommer bei 

 den Nisthöhlen, oft auch auf den Deckeln 

 derselben lauernd, im Winter aber um die 

 Futterstellen herumlungernd eine beständige 



