402 



ilyßii naí^y számban), 7 ölyv, 3 kis sólyom, 

 3 szajkó, 20 szürkevarjú, 44 szarka, 11 tövis- 

 szúró gébics, 036 veréb ; ezeukívül 202 veréb- 

 tojás pusztíttatott el. 1911-ben lövetett 779 

 darab veréb és 396 tojást semmisítettünk 

 meg. Hogy a kártékony madarak ilyen nagy 

 számban vannak, azt nagyrészt annak tulaj- 

 donítom, hogy lakóhelyünk a nagy kiterje- 

 désű szántók között szinte izolálva áll s így 

 minden, különösen őszszel itt öszszeverödött 

 ragadozó madár, éjjelre a parkot szegő erdőbe 

 tér be. Hogy az éneklők betelepülése is arány- 

 lag oly nehezen ment, azt is nagyrészt a telep 

 elszigetelt fekvésének tulajdonítom. Cböegey 

 úr 1909-ben a következő fészkelő fajokat 

 állapította meg : Luscinia luscinia (L), Sylvia 

 atricapilla L., Sylvia simplex Lath., Sylvia 

 Sylvia (L.), Hypolais hypolais (L.), Parus 

 major L , Oriolus oriolus (L.), Upupa epops 

 L., Turtur turtur (L.), Asio otus L., Ceichneis 

 vespertinus L., Muscicapa grisola L. 



Megteleììédtek azóta mint fésskelök : 

 Chloris chloris (L.), Carduelis carduelis 

 (L.), Ruticilla phoenicura L. és a Motacilla 

 alba (L.). 



Az odulakók megtelepülését talán előfogja 

 mozdítani, hogy a községi tagosítás követ- 

 keztében most mindenfelé tanyacsoportok 

 épülnek s közvetve bár, de öszszeköttetésbe 

 fogunk jönni a dunamenti erdőkkel. 



Ez évben a fauna a tavalyinál szegényebb 

 volt. A fülemile (Luscinia luscinia) rendes 

 fészkelő nálunk. Tavaly is három párban 

 fészkelt. Ez év tavaszán is megjöttek a hímek, 

 csattogtak egy darabig, de úgy látszik, szerel- 

 met sóvárgó daluk nem talált visszhangra s 

 hűtlenek lettek a régi fészkelőhelyhez. Azt 

 hiszem az elmaradásért nem alap nélkül oko- 

 lom talián szomszédainkat, mert a fülemile 

 nemcsak nálunk maradt ki, hanem a tőlünk 

 10 — 15 km-re levő parkok tulajdonosai is a 

 fülemüle kimaradásáról panaszkodtak. Nem 

 lehetetlen, hogy vidékünk együttesen vonuló 



wir einen energischen Vernichtungskrieg. So 

 hatten wir i. J. 1910 30 Sperber (im Winter 

 erscheinende nordeuropäische Durchzügler, 

 welche wahrschciuliih durch ilie Miiuseplage 

 in derart grosser Zahl hergelockt wurden), 

 7 Bussarde. 3 Merlinfalkcn. 3 Nussliäher, 

 20 Nebelkrähen, 44 Elsiern, 11 Dorndreher, 

 636 Sperlinge und 202 Sperlingseier ver- 

 nichtet. Im Jahre 1911 erlegten wir 779 

 Sjjerlinge und vernichteten 396 Sperlingseier. 

 Diese auftallend grosse Zahl der schädlichen 

 Vogelarten glaube ich vorwiegend darin 

 erklärt, dass unsere Wohnung inmitten gros- 

 ser Ackerfelder fast isoliert steht, weshalb 

 alle besonders im Herbste hier versammelten 

 schädlichen Vögel in unser Wäldchen ein- 

 kehren. 



Dass auch die Besiedelung der Singvögel 

 so ziemlich schwer gelang, schreibe ich eben- 

 falls vorwiegend der isolierten Lage der An- 

 lage zu. 



Herr Csöegey hatte hier im Jahre 1909 

 folgend'j Vogelarten als Brutvögel fesgestellt: 

 Luscinia luscinia L., Sylvia sylvia (L.), S. 

 atricapilla L., S. simplex Lath., Hypolais 

 hypolais (L.), Muscicapa grisola L., Parus 

 major L., Oriolus, oriolus (L.), Upupa epops 

 L., Turtur turtur L., Asio otus L., (Jerchneis 

 vespertinus (L.). 



Seit dieser Zeit beobachtete iicue Ansiedler: 

 Chloris chloris (L.), Carduelis carduelis (L.l, 

 Ruticilla phoenicura L., Motacilla alba (L.). 



Die Ansiedelung der Höhleubrüter wird 

 hoiientlich durch den Umstand erleichtert, 

 dass infolge der Gemeinde-Komniassation 

 neuerdings überall Meierhöfe erbaut werden, 

 wodurch wir in eine, wenn auch nicht un- 

 mittelbare Verbindung mit den Donauwäl- 

 dern gelangen. 



Unsere diesjährige Vogelfauua war ärmer 

 als die im vorigen Jahre. Die Nachtigall ist 

 nändich bei uns ein gewöhnlicher Brutvogel 

 und nistete auch im Vorjahre in drei Paaren. 

 Die Männchen kamen auch heuer an, sangen 

 eine Zeitlang, doch fand — wie es scheint — 

 ihr Liebeslied keine Erhörer, weshalb sie 

 ihren alten Brutstellen untreu wurden. Ich 

 glaube mich nicht zu irren, wenn ich an 

 ihrem Ausbleiben unsere italienischen Nach- 

 barn für schuldig erkläre, indem nicht nur 

 wir ohne Nachtigallen blieben, sondern auch 

 die Besitzer mehrerer von uns 10 — 15 km 



