405 



fészekfoglalás után felváltva iniudig őrzi az 

 egyik vércse az elhódított otthont, niig csak 

 el nem múlik a veszedelem, azaz míg az 

 elűzött varjak és szarkák más helyen nem 

 keresnek s építenek új lakást. 



Ez évben az Ornithologiai Központ utasí- 

 tása szerint kísérletképpen a varjú s szarka- 

 fészkeket alaposan megbontattam s vártam 

 vájjon javitanak-e a vércsék valamit rajtok. 

 Éppen semmit sem tataroztak azokon s igy 

 esett meg, hogy !i vihar, az egyik, az idő- 

 járásnak erősen kitett fészlcet lesodorta a 

 fáról s a már félig kinőtt 4 db. kis vércse 

 esés közben összezúzódottt 



A káros madarak közé sorolom saját tapasz- 

 talatom alapján a tövisszúró gébicset {Lanius 

 collurio) is. Májusban egy öreg szürke bille- 

 getőt {Motacilla alba) találtunk egy hoszszú 

 tövisre oly erősen felspékelve, hogy alig tudtuk 

 lehúzni róla. Valószínűleg nem ez volt egyet- 

 len bűne a gébicspárnak, melyet sikerült el- 

 ejteni. 



A verebek amellett, hogy tolakodó, öszsze- 

 férhetetlen viseletükkel elűzik a hasznos 

 madarakat a fészkelőhelyekről, még öldöklé- 

 sükkel is kárt tesznek. Nálam egy esetben 

 az odúban, a félig kinőtt szénczinke íiókák- 

 nak verték be a fejét és holttestük fölé épí- 

 tették a fészküket ; egy más esetben pedig 

 az ablakban, a virágládában fészkelő szürke- 

 billegető tojásait szórták ki a fészekből sze- 

 meniláttára. 



Ez a billegetőpár különben a kirakott C 

 mintájú odúk mellőzésével, évről évre a leg- 

 képtelenebb helyeken fészkel. Fészkelt az 

 építkezés alatt levő emeletes ház tetején egy 

 deszka alatt, (mellette 5—6 mm siílyú köve- 

 ket húztak fel, de ez nem zavarta őket) ; 

 fészkelt az ablakban egy virágládában, azu- 

 tán közvetlen a ház előtt egy nagy kővázá- 

 ban, egy Yukka alatt. Az idén pedig egy 

 asztagon. A cséplésnél a munkások letették 

 a fészket a földre s az öregek fiaikat azon- 

 nal betakarták szalmával. A fészket azután 

 a gép mellett levő fára kötötték fel ember- 



in der Luft, wobei aber gewöhnlich die Abend- 

 falken Sieger bleiben. Nach der Eroberung 

 des alten Krähen- oder Elsternestes wird das- 

 selbe so lange stets von einem der Falken 

 bewacht, bis die Gefahr vorüber ist, d. h. bis 

 die vertriebenen Krähen und Elstern anderswo 

 ein neues Heim gründeten. 



In diesem Jahre demontierte ich versuchs- 

 weise den Anweisungen der Ornitli. Centrale 

 gemäss den oberen Teil der alten Krähen- 

 und Elsternester und wartete, ob die Falken 

 daran etwas ausbessern würden. Doch taten 

 sie dies überhaupt nicht und so geschah es, 

 dass der Sturm das eine, dem Winde stark 

 ausgesetzte Nest vom Baume herunter- 

 sclileuderte, wobei die vier schon halbwüch- 

 sigen Jungen umkamen. 



Den Neuntöter {Lanius collurio L.) muss 

 ich auf Grund eigener Erfahrungen zu den 

 schädlichen Vögeln zählen. Ich fand nämlich 

 im Mai eine alte Bachstelze (Motacilla alba 

 L.) auf einen langen Dorn so aufgespiesst, 

 dass ich sie kaum herunterziehen konnte. 

 Es ist wahrscheinlich, dass dieser mittler- 

 weile erlegte Neuntöter auch andere ähnliche 

 Missetaten auf dem Sündenregister hatte. 



Die Sperlinge, welche durch ihr zudring- 

 liches, unverträgliches Benehmen die nütz- 

 lichen Vögel von ihren Brutorten vertreiben, 

 sind auch durch ihre Mordtaten schädlich. 

 Bei mir schlugen sie in einer Nisthöhle den 

 halbwüchsigen .jungen Kohlmeisen die Köpfe 

 ein und bauten ihr Nest über die Kadaver 

 derselben. In einem anderen Falle warfen 

 sie vor meinen Augen die Eier einer Bach- 

 stelze aus dem Neste, welches vor dem 

 Fenster in einer Blumenkiste angelegt war. 



Dieses Bachstelzenpärchen brütet übrigens 

 — die künstlichen Halbhöhlen meidend — 

 von Jahr zu Jahr auf den absurdesten 

 Plätzen. Es nistete auf dem Dache unseres 

 in Bau stehenden einstöckigen Hauses unter 

 einem Brette, wobei in der Nähe 5—6 Meter- 

 zentner schwere Steine aufgezogen wurden, 

 ohne sie zu stören ; es nistete am Fenster 

 in einer Blumenkiste, dann unmittelbar vor 

 dem Hause in einer steinernen Vase unter 

 einer Jukka ; heuer endlich auf einem Frucht- 

 schober. Beim Dreschen legten die Arbeiter 

 das Nest auf die Erde, worauf die Alten die 

 Jungen sofort mit Stroh bedeckten. Dann 

 befestigte man das Nest in Manneshöhe auf 



