408 



Ornithologiai tanulmányok a 



kismartoni katonai főreáliskola 



parkjából. 



Irta : Bitteba Gyula. 



Nagyobb kiterjedésű kertek és ligetek, 

 különösen ha növényviláguk fajokban gazdag, 

 ha területükön erdős, ligetes részek rétekkel 

 váltakoznak, kedvező fekvéssel és kellő nyuga- 

 lommal biruak, a madárvilág- valóságos para- 

 dicsomává válhatnak. Feltótlenül szükséges 

 azonban az is, hogy a madár éietföltételeit 

 megtalálja és hogy első sorban kedvező fész- 

 kelési helyek álljanak rendelkezésére. 



A madarakban ily gazdag helynek mond- 

 ható a kismartoni katonai főreáliskola parkja 

 is, melynek ornisát e sorokban akarom ismer- 

 tetni. 



A 38 kat. hold nagyságú park a Lajta 

 hegység főgerinczének déli lábánál terül el, 

 az erdős dombvidék és a Fertő partjaihoz 

 húzódó sik terület közé ékelve. Ligetes része 

 az erdő felé néz, míglen a mezős terület a 

 síkság felé fordul. A ligetes rész a tisztikar 

 használatára van fenntartva, tehát csendes és 

 aránylag ritkán látogatott. A park másik 

 része a növendékeké. Itt az egyes fasorok 

 közt nagyobb kiterjedésű rétek vannak, itt-ott 

 egyes fa- és bokorcsoportokkal beültetve. 



A ligetes részen egy a iiegységből jövő 

 kis csermely folyik át, szakadozott partjaival 

 idillikus külsőt adva a parknak, kristályos 

 vize pedig italul szolgál énekeseinknek. 



A növényvilágot nagy változatosság jellemzi, 

 a mi a madárfajok nagyszámú előfordulására 

 más kedvező körülmények mellet bizonyára 

 szintén hat. Jellemzők az egyes fenyő- 

 és lombosfa-csoportok, az utóbbiak rendesen 

 gazdag bokoralzattal. A lombos fák között 

 az égerfa uralkodó. Télnek idején százával 

 lepik el e fákat a csízek. Előfordulnak az 

 eperfa és a berkenye különféle fajai is, 

 bogyóik őszszel és télen főeledelül szolgálnak 

 egyes madárfajoknak. Bokrot is sokfélét 

 találunk. A sok fekete bodza között megtalál- 



Ornithologische Studien aus dem 



Parke der Militär-Oberrealschule 



in Kismarton. 



Von : Jdijiub v. Bittera. 



Ausgedehnte Gärten und Auen, besonders 

 aber wenn ihre Pflanzenwelt reich an Arten 

 ist, wenn sie abwechselnd aus Wald und 

 Wiesen bestehen, eine günstige Lage und 

 genügende Ruhe haben, können zum wahren 

 Paradies der Vogelwelt werden. Unbedingt 

 notwendig ist es jedoch noch, dass der Vogel 

 hier seine Lebensbedingungen findet und dass 

 ihm in erster Linie günstige Nistplätze zur 

 Verfügung stehen. 



Den Park der Mil. -Oberrealschule von Kis- 

 marton, dessen Avifauna ich in diesen Zeilen 

 beschreiben will, können wir auch als einen 

 solch vogelreichen Ort bezeichnen. 



Der 38 Joch grosse Park erstreckt sich 

 südlich des Hauptkammes des Leithagebirges 

 und ist zwischen bewaldetem Hülgelland und 

 dem gegen den Fertő sich erstreckenden 

 Tieflande eingekeilt. Der bewaldete Teil des 

 Parkes ist gegen den AVald, die ^\'iesenfläche 

 gegen die Ebene gewendet. Die Au ist dem 

 Offizierskorps zur Verfügung gestellt. Sie ist 

 daher still und verhältnismässig selten auf- 

 gesucht. Der andere Teil des Parkes gehört 

 den Zöglingen. Hier sind zwischen Alleen 

 grösser ausgedehnte Wiesen, hie und da von 

 einzelnen Baum-oder Gebüschgruppen bedeckt. 



Durch die Au fliesst ein kleiner, aus den 

 Bergen kommender Bach und verleiht mit 

 seinen zerrissenen Ufern dem Parke ein 

 idyllisches Aussehen. Sein kristallklares Wasser 

 dient unseren Sängern zum Trinken und als Bad. 



Die Pflanzenwelt zeichnet sich durch ihre 

 Mannigfaltigkeit aus, was im Vereine mit 

 den anderen, für das Vorkommen vieler Vogel- 

 arten günstigen Umständen, ebenfalls nennens- 

 wert ist. Charakteristisch sind die einzelnen 

 Nadel- und Laubbaumgruppen, die letzteren 

 meist mit reichem Unterholz. Unter den Laub- 

 bäumen ist es die Erle, die am häufigsten vor- 

 kommt. Während des Winters sind diese 

 Bäume von Hunderten von Zeisigen bevölkert. 

 Die verschiedenen Arten der Maulbeer- und 

 Vogelkirschbäume, deren Früchte im Winter 



