409 



juk a galagonyát, kecskerágót és több más 

 fajt, melyek egy része szintén bogyós. 



A fészkelési körülmények is igen alkalma- 

 sak. Aránylag sok az odvas fa. A fák és 

 bokrok különféle csoportosulása a szabadon 

 fészkelő madaraknak kedvez. 



Az 1911. év tavaszán a Magy. Kir. Ornith. 

 Központ a katonai intézet kérésére 30 B és 

 4 D mintájú fészekodvat küldött, miáltal az 

 odúlakóknak több és tisztább fészkelő- 

 hely jutott. A baranyakárászi odúgyár Deb- 

 reczenbe költözése miatt az odvak csak 

 áprilisban érkeztek meg ; 20-án megkezdhet- 

 tem kiakasztásukat. Sok eredményre ugyan 

 nem volt kilátás, mivel a czinke, a fészek- 

 odvak főlakója, ez időtájt kezd költeni. 

 A dolog azonban mégis sikerült. A czinege 

 helyett később költő madarak kezdték az 

 odvakat látogatni. Egy hétre rá már két odút 

 a nagy fakopáncs (Dendrocopus major L.) 

 foglalt el. Június hó végéig, mert csak ez 

 ideig volt alkalmain az odvakat figyelemmel 

 kisérni, 2 nagy fakopáncs és 2 kerti rozsda- 

 farkú pár, azonkívül a szürke légykapó, az 

 óVi'ó's légykapó, a nyaktekercs és a szénczinege 

 (2. költés) költöttek az odvakban. 



Az odvak késői kiasztása mellett elért 

 aránylag szép eredményt és a fészekodvak 

 oly gyors kelendőségét megokoltnak találom 

 CsöRGEV TiTus úrnak az Aquilában (1911.. 

 XVIIl. évf pag. 213) közölt azon megfigye- 

 lése által, hogy a madarak cseiben hagyva 

 a kedvezőbb környezetben levő régi, a madár- 

 bolha, atka és toUtetû által ellepett odvakat, 

 — ilyeneknek mondhatjuk a legtöbb termé- 

 szetes odút is — a talán rosszabb környe- 

 zetű vagy teljesen védtelenül álló. de tiszta 

 és féregtől mentes új odvakban települnek át. 

 Ezen oly kedvező körülmény mellett a mada- 

 rak nagy faji és egyéni száma is, nem kicsiny- 

 lendő befolyással bírhatott a nekik még 

 idegen fészekodvak gyors elfoglalására A 

 park nagy mennyiségű czinegéje, csuszkája 

 és harkálya már birtokában volt a természetes 

 odvak túlnyomó részének, n)idön a légykapó, 

 Aquila XIX. 



einzelnen Vogelarten als Hauptnahruugsmittel 

 dienen, sind ebenfalls vertreten. Auch die 

 Sträucher sind zahlreich. Zwischen den vielen 

 schwarzen Holundersträuchern finden wir die 

 Eberesche, den Hagedorn und mehrere andere 

 Arten, von welchen einige Beeren tragen. 



Die Nistverhältuisse sind sehr günstig. An 

 Baumhöhlen ist kein Mangel. Durch die 

 verschiedenartige Gruppierung der Bäume 

 und Sträucher werden auch die Freibrüter 

 unterstützt 



-Auf Bitte des Instituts sandte die k. u. 

 Ornith. Centrale 30 B und 4 D Nistkästchen, 

 in denen die Höhlenbrüter zahlreichere und 

 reinere Nistplätze bekamen. Wegen der Über- 

 siedlung der Nisthöhlenfabrik von Baranya- 

 kárász nach Debreczen kamen die Nistkästchen 

 erst im April an. Am 20. konnte ich mit 

 dem Aushängen derselben beginnen. Auf viel 

 Erfolg war niclit zu rechnen, denn die Meisen, 

 die Hauptbewohner der Nisthöhlen, brüten 

 bereits zu dieser Zeit. Die Lage gestaltete 

 sich aber anders. Statt der Meisen wurden 

 die Nisthöhlen von später nistenden Vögel 

 besucht. Eine Woche später hat der grosse 

 Buntspecht (Dendrocopns major L.) eine Höhle 

 besetzt. Bis Ende .luni, denn nur bis zu 

 diesem Zeitpunkte konnte ich den Höhlen 

 Aufmerksamkeit widmen, nisteten darin 2 

 grosse Buntspecht- und 2 Gartenrotschwanz- 

 paare, ausserdem der graue und der Halshand- 

 fliegenfänger, der Wendehals und die Kohl- 

 meise (zweite Brut). 



Diesen verhältnismässig schönen Erfolg, 

 der bei dem späten Aushängen der Nisthöhlen 

 erzielt wurde, und deren rasche Besetzung 

 finde ich durch die in der Aquila (1911, 

 pag. 213) mitgeteilten Beobaclitungen des 

 Herrn Titus Csörgey begründet, dass nämlich 

 die Vögel die alten, sich in sehr guter 

 Umgebung befindlichen, aber mit Vogelflöhen, 

 Läusen und Milben besiedelten Nisthöhlen 

 — als solche können wir die meisten natür- 

 lichen Nisthöhlen betrachten — verlassen, 

 und in die vielleicht schlechter gelegenen 

 oder ganz schutzlos siehenden, aber von 

 Ungeziefer freien Nisthöhlen übersiedeln. Ich 

 glaube, dass neben diesem so günstigen 

 Umstand auch die grosse Arten- und Indivi- 

 duenzahl der Vögel einen nicht zu unterschät- 

 zenden Einfluss gehabt haben. Die zahlreichen 

 Meisen, Kleiber und Spechte des Parkes 



