445 



kisebbik jelezte jöttét, megint z.iíjak, gí-jak, 

 ^s;'Ä;-jÄ;-hangokkal . 



A felgallyazott öreg sasnál észleltem, liogy 

 az ágba főleg a középső ujjának a karmát 

 sziírja, a külső és belső ujj inkább hosszában 

 feküdt azon, míg a hátsó ujj hanyagul meredt 

 hátra, karmának hegye jó távol állt az ágtól. 



Az újonnan hozott pipét a kisebb sas vette 

 pártfogás alá, nagyon mohón evett, egy na- 

 gyobb falatot sehogyse bírt lenyelni, azt ki 

 is tüsszögtette. Testvére azonban nem sokat 

 törődött vele, megelégedetten pislogott rá. 



10 óra 10 perczkor ismét jött az egyik sas 

 és hozott valamit, de hogy mit, azt nem ész- 

 lelhettem, mert akkor éppen a fészkes fa 

 alatt a lehullott liba- és sastollakat szedeget- 

 tem össze. Különben is abbahagytam a nyu- 

 godtabb megfigyelést, mert az erdőbeji nagy 

 lárma volt. Egy pásztorfiúcska terelgette össze 

 szétszéledt teheneit, s kiabált át néha-néha 

 társának az átellenes hegyhátra. A fiií aztán 

 előjött a fészek alatti ösvényen. Megkérdez- 

 tem, hogy vagy egy sasfészket nem tud-eaközel- 

 ben. Oly ártatlan arczczal intett nemet, hogy 

 igazmondásában nem kételkedem. 



Később különben favágókat i.s kérdeztem 

 meg a helyszincn, de azok se tudtak semmit 

 a fejük felett lévő fészekről. Onnan van ez, 

 hogy ilyen lejtős helyen inkább a földet né- 

 zik, különösen itt. a hol gombát is kaphat- 

 nak. Ez sok sasfészket óv meg a lehányatás- 

 től ; székelyeink ugyanis nem irgalmaznak a 

 libatolvajoknak, itt a nagyobb sasok bizony 

 igen sok libát pusztítanak el. LíbatoUakon 

 kívül csak egy tyúktoliat és egy nyúllábmara- 

 dékot leltem a fészek alatt. 



10 6ra 30 perczkor a à ismét egy, az előb- 

 biekkel egy ívású pipét hozott a karmai között, 

 a fiak elé tette, azután átszállt egy kb. 40 — 50 

 m-re lévő bükkfára, s pár gyanakvó ko-gok, 

 t;/<;-oÂ;-hangot hallatott. Azután onnan is el- 

 szállt, de bizonyára tett vagy egy-két lendü- 

 letet a fészek felett, legalább az egyik fióka 

 nyakcsavargatásából erre következtettem. 



sic besonders der kleinere mit zsijak, gi-jak, 

 zsik-jik-Tönen anmeldete. 



Am aufgebäumten alten Adler sah ich, dass 

 er sich auf dem Aste besonders mit der Kralle 

 der Mittelzehe festhält, Aussen- und Inuen- 

 zehen lagen elier der Länge nach auf, wäh- 

 rend die Hinterzehe schlaÖ' nach hinten ragte, 

 die Kralle derselben recht weit vom Aste 

 entfernt haltend. 



Das kleinere Adlerchen nahm das später 

 gebrachte (4änschen in Arbeit und frass 

 sehr gierig, so dass ihm ein grösserer Bissen 

 nicht hinunterging und er ihn auswerfen 

 musste. Sein Bruder aber kümmerte sich 

 nicht darum, sondern blinzelte vergnügt auf 

 dasselbe. 



Um 10 Uhr 10 Min. erschien wieder ein 

 Adler, brachte etwas, was ich aber nicht er- 

 kannte, da ich zu dieser Zeit unter dem 

 Horstbaume die herabgefalleneu Gänse- und 

 Adlerfedern aufsammelte. Ich musste übri- 

 gens das stete Beobachten einstellen, da in 

 dem Walde grosser Lärm entstand. Ein Hir- 

 tenknabe trieb seine zerstreuten Kühe zusam- 

 men und rief zeitweise seinem Genossen auf 

 dem jenseitigen Hang hinüber. Als der Knabe 

 dann auf dem Pfade unterhalb des Horstbau- 

 mes erschien, fragte ich ihn, ob er keinen 

 Adlerhorst in der Nähe wisse. Er verneinte 

 das mit einem derart unschuldigen Gesichte, 

 dass ich ihm Glauben schenken musste. 



Auf derselben Stelle fragte ich später üb- 

 rigens auch die Holzschläger, doch auch diese 

 hatten vom Horsto über ihren Köpfen keine 

 Ahnung. Dies folgt daraus, dass diese Leute 

 auf solchen Lehnen mehr den Boden betrach- 

 ten, besonders hier, wo man auch l'ilze fin- 

 det. Dadurch werden viele Horste vor Zer- 

 störung bewahrt, indem sonst die hiesigen 

 Székler diesen argen Gänsedieben keine 

 Gnade geben. Unter dem Horste fand auch 

 ich ausser den Gänsefedern bloss eine Haus- 

 huhnfeder und Reste eines Hasenlaufes. 



Um 10 Uhr 30 Min. brachte das Männchen 

 wieder ein, den vorigen gleichaltes Gänschen, 

 legte es den Jungen vor, bäumte auf einer 

 40—50 Meter entfernten Buche auf und Hess 

 einige misstrauische ko-gok, vk, vk, o/i>Töne 

 hören. Dann iiog es auch von dort weg, 

 machte gewiss einige Kreise auch über dem 

 Neste, worauf ich vom Halsdrehen eines sei- 

 ner -Jungen folgern musste. 



