479 



Phaenologiai közlemények. 



Dr. E. Ihne : Phaenologische Karte des 

 Friihliagseinzuges im Grossherzogtuni Hes- 

 sen. Darmstadt, 1911. 8° 25. Mit Karleu (2 

 im Text und 5 separat). 



Ihne, a fenologusok atyamestere, hires kar- 

 tográfiai munkáiról messze földön. Jelenlegi 

 dolgozata annál becsesebb, mivel hat év el- 

 teltével újabb kiadást ért és nemcsak a 

 fenologiai adatokkal, hanem azzal a kapcso- 

 lattal is megismertet, a mely a földmüvelés, 

 a gyümölcsteuyésztés és a fenologiai zónák 

 között mutatkozik. 



Mindazon mozzanatok között, melyek növény- 

 fejlődés szempontjából érdeklődést kelthetnek, 

 kétségkívül a virágzás foglalja el az első 

 helyet. Ez a tavasz beköszöntésének legfon- 

 tosabb s legfeltűnőbb jelensége. Ezt tünteti 

 fel Ihne dolgozata rövid szöveg kíséretében 

 igen szé|), nagy mappán 18 fajra vonatkozólag, 

 8-féle színezet szerint különböztetve meg a 

 korábbi és későbbi virágzást. A 13 faj a 

 következő : Ribes rubrum, Prunus avium, 

 Prunus spinosa, Prunus cerasus, Prunus |)adus, 

 Pyrus communis, Pyrus malus, Aesculus hyp- 

 pocastanum, Syringa vulgaris, Crataegus 

 oxyacantha, Cytisus laburnum, Sorbus aucu- 

 paria, Cydonia vulgaris. 



A l'a faj egyes adataiból álloniásonkint 

 átlagot számit, melyet azután 4 — 4 napos 

 csoportok alapján 8 zónába sorol. Rlieinhessen 

 vidéke 19, Oberhessené 50, Starkenburgé 68 

 állomással járul hozzá a 8 zóna feltüntetésé- 

 hez ; az összes 137 állomás között azonban 

 48 fordul elő, hol csak egy vagy két éven 

 át történt a megfigyelés az 1879 — 1910. évi 

 időszakban. Azok az állomások, a melyek 

 7 és több évre terjedő adatokkal bírnak, 

 külön jegygyei vannak a mappán feltüntetve. 

 Ugyanígy vannak jelölve azok a helyek is, 

 a hol a 13 faj közül valamennyit vagy majd- 

 nem valamennyit figyelték meg. 



A zónák területe és a virágzás átlagos 

 napja a következő : 



Phänologische Mitteilungen. 



Dr. E. Ihne Phänologische Karte des 

 Frühlingseinzuges im Grossherzogtnm Hes- 

 sen. Darmstadt, 1911. 8" 25. Mit Karten (2 

 im Text und 5 separat). 



Ihne ist als Altmeister der Phänologie 

 durch seine kartographischen Arbeiten weit be- 

 rühmt. Seine oben genannte Karte, die nach 

 Verlauf von sechs Jahren in neuer Auflage 

 erschien, ist desto wertvoller, weil sie nicht 

 nur eine Fülle phänologischer Daten ent- 

 hält, sondern auch den Zusammenhang be- 

 leuchtet, welcher zwischen seinen phänolo- 

 gischen Zonen und dem Feld und Obstbau 

 besteht. 



Unter allen phänologischen Momenten, 

 welche Interesse erwecken, beansprucht ge- 

 wiss das Aufblühen den ersten Platz. Der 

 Frühlingseinzug wird dadurch in weit grösse- 

 rem Masse als durch andere Erscheinungen 

 charakterisiert. Die Karte des Verfassers stellt 

 in äusserst schönem, grossem Format eben 

 dieses Moment für 13 Arten in 8 Farbentönen 

 dar und zwar für : Ribes rubrum, Prunus 

 avium, Prunus spinosa, Prunus cerasus, Prunus 

 padus, Pyrus communis, Pyrus malus. Aes- 

 culus hyppocastanum, Syringa vulgaris, Cra- 

 taegus oxyacantha, Cytisus laburnum. Sorbus 

 aucuparia, Cydonia vulgaris. 



Das Mittel dieser 13 Arten wird für alle 

 Stationen berechnet und dann werden alle 

 Orte in 8 Zonen laut 4iägigen Abteilungen 

 dargestellt. Rheinhessen lieferte 19, Ober- 

 hessen 50, Starkenburg 68 Stationen ; im 

 ganzen stützt sich also die Karte auf Angaben 

 von 137 Stationen, leider beobachteten 48 

 nur 1 oder 2 Jahre lang im Zeiträume von 

 1879 bis 1910. Die Stationen, wo 7 und mehr 

 Jahre hindurch beobachtet wurde, oder wo 

 alle 13, oder fast alle 13 Arten in Betracht 

 gezogen wurden, sind auf der Karte beson- 

 ders dargetan. 



Im folgenden Ausweis ist das mittlere Früh- 

 lingsdatum der 13 Arten für jede der 8 Zo- 

 nen angegeben. 



