481 



mely abban is kfilönbözik első kiadásától, 

 hogy a zónákon a tavasz beköszöntése nem 

 mint előbb 7, hanem 4 nap szerint van fel- 

 tüntetve. 



Minthogy a mappa ilyen ])ontosan és rész- 

 letesen készült, azért messze kiliató, gyakor- 

 lati czélokra kiváló mértékben alkalmas. 

 A szerző a szőlő, dohány, az almafa, a kaj- 

 szin és az őszi baraczk, a diófa, a czukor- 

 répa müvelésével, illetve elterjedésével méri 

 össze zónáit s arra az eredményre jut, hogy 

 ezek a kultúrnövények, az almafa és diófa 

 kivételével, főképpen az I. és II., vagy a 

 III. zónában fordulnak elő, a hol a tavasz 

 leghamarabb köszönt be. (Az almafa is leg- 

 gyakrabban a IV., legritkábban a VIII. zóna- ' 

 ban fordul elő. A többi zóna (I— III.) nincs 

 kimutatva). 



Kimutatja a szerző, hogy a gyümölcs finom- 

 sága és ízletessége szintén attól függ, hogy 

 melyik zónában termett. Az értéke is nagyobb, 

 ha az I. és II., mintha a III. zónából kerül 

 ki, mivel megőröltetve és kipréselve nedv 

 dúsabbnak, zamatosabbnak bizonyult, ha a 

 két előbbi, mintha a III. zóna területéről 

 került ki. 



A zónák az iránt is nyújtanak útmutatást, 

 hogy újabb gabonafajták, vagy egyéb haszon- 

 növények hol termelhetők legelőnyösebben. 

 E szerint a fenologia nemcsak tudományos, 

 hanem gyakorlati szempontból is kiváló fon- 

 tossággal bír. Szívesen csatlakozunk tehát 

 Metternich gyümölcstermelési felügyelő nyilat- 

 kozatához, midőn mondja: „Megvagyok győ- 

 ződve, hogy nemcsak kerületemnek, hanem 

 az egész tartománynak és az egész országnak 

 is előnyére lehet a fenológiai kártya (Ihne 

 kártyája) helyes használata." Ihne példája 

 valóban serkentőleg hathat a fonológiai meg- 

 figyelések mennél szélesebb körben való 

 megkedveltetésére, különösen hazánkban, hol 

 az egyöntetű síksági klímaviszonyok mellett 

 a hegyvidék változatossága völgyekben és 

 katlanokban, lejtőkben és gerinczekben oly 

 sok módosulásban jelentkezik. 



Heqyfoky Kabos. 



des Frühlingseinzuges darstellt, besonders da- 

 durch, dass sie die Zonen nach 4 und nicht, 

 wie früher, nach 7 Tagen angibt. 



Eben diese schärfere und speziellere Be- 

 grenzung der Zonen macht die Karte vor- 

 züglich dazu geeignet, Beziehungen festzu- 

 stellen zwischen dem Abgrenzen derselben 

 und dem Vorkommen einiger Kulturpilanzen. 

 Indem der Verfasser die Weiurebe, den Ta- 

 bak, den Apfelbaum, die Aprikose, den Pfir- 

 sich, die Walnuss, die Zuckerrübe in Betracht 

 zieht, kann er als Resultat angeben, dass 

 diese Gewächse meistens in der I. und II., 

 seltener in der III. Zone vorkommen, nur die 

 Walnuss und der Apfelbaum machen eine Aus- 

 nahme; der letztere kommt aber auch in der 

 Vili. Zone kaum, in der IV. aber am häufig- 

 sten vor. (Von Zone 1 bis III fehlen die 

 Angaben.) Alle diese Kulturpflanzen kommen 

 also in den begünstigteren Zonen des Friih- 

 lingseinzuges vor. 



Auch der feinere Geschmack und das Aroma 

 wird durch die verschiedenen Zonen bedingt. 

 Ebenso stellt sich der Preis für Obst aus 

 der I. und II. Zone höher als für solches 

 aus der III., da es saftreicher und mehr 

 aromatisch ist als jenes der III. Zone. 



Auch bezüglich des Anbaues von neuen 

 Sorten geben die Zonen dem Landwirt Rat- 

 schläge und Fingerzeige. Daraus erhellt, dass 

 die Phänologie nicht nur als Wissenschaft, 

 sondern auch für das praktische Leben eine 

 hohe Bedeutung hat. Wir können uns also 

 getrost dem Aus>prucii des Herrn Obstinspek- 

 tor MiíTTERNicH auschliessen und sagen : „Ich 

 bin überzeugt, das nicht allein dem Kreise 

 (Büdingen), sondern auch dem ganzen Lande 

 die richtige Verwendung der phänologischen 

 Karte von Vorteil sein kann". Der Vorgang 

 des Herrn Ihne muss wirklich aneifern zu 

 phänologischen Beobachtungen in immer wei- 

 teren Kreisen, besonders aber in Ungarn, wo 

 den gleichmässigen Verhältnissen des Klimas 

 auf der Tiefebene jene wechselhaften der 

 hügeligen Region mit ihren Tälern und Kes- 

 seln, ihren Abhängen und Spitzen gegenüber 

 stehen. 



Jakob Heqyfoky. 



Aquila XIX. 



61 



