41 



MÁSODIK RÉSZ. 

 Feldolgozás. 



A feldolgozás rendje a tavalyi marad. Először 

 a megfigyelő-állomásokat adjuk, lehetőleg pon- 

 tos íüldirati s teugerszinfeletti fekvéseikkel ; 

 azután fajoukiut kritikailag dolgozzuk fel az idei 

 vonulási adatokat ; majd kiemeljük, úgy mint 

 tavaly, az idei vonulás jellemző jelenségeit. 



Csakis a megfigyelő-állomások sorrendjére 

 vonatkozólag állott be a tavalyihoz képest némi 

 változás, a melyet az alábbiakban indokolunk. 

 Tavaly az állomásokat tisztán csak a dél-északi 

 fekvés sorrendjében sorakoztattuk. Tekintve 

 azonban azt a körülmén3't, hogy a csoportosítás 

 ezen módszerénél a kelet-nyugati fekvés viszo- 

 nya, illetve hatása teljesen elvész, mert igen 

 sokszor előfordult, hogy néhány "-nj'i é. sz. kü- 

 lönbség miatt a legkeletibb s a legnyugatibb 

 pontok kerültek közvetlen egymás mellé, czél- 

 szerübbnek találtam azt a beosztást, a mely fél 

 fokról fél fokra az északi szélességek rendjét 

 követi ugyan, de ezen fél foknyi széles, s sza- 

 laghoz hasonló zónákon belül a nyugat — >-ke- 

 leti fekvés sorrendjében sorakoztatja az állomá- 

 sokat. Ez az eljárás úgy a fokozatos északfelé 

 haladás, mint a nyugat-keleti fekvés hatását fel- 

 tünteti, s a mi fő, az egymáshoz közel fekvő 

 helyek adatait hozza egj'más mellé, a mi a vo- 

 nulásról mindenesetre egyöntetűbb s tisztább 

 képet nyújt. Különösen ott van ennek az eljá- 

 rásnak jelentősége, a hol viszonylag nagyszámú 

 adatokat kell egymáshoz hasonlítanunk, a mint 

 például a Ciconia alba és Hirundo rustica-nál 

 történni fog. 



Ezeknek előrebocsátása után áttérhetünk az 

 idei magyarországi megfigyelő-állomások kimu- 

 tatására. 



Stoeitcr ÍftcU. 



Seorbeitung. 



S)ie 2írt ber 58earbeitung íűcibt bie iíovjaíjvigc. 

 SÖBir geben jucrft bic33eobad)tungöftatioiioii, jaiiimt 

 ibrer mögfidift pünft(id)eii geograpbií<í)i-Mi unb 

 l)i)PÍűiiictri)d)en ikftimmuiig : bann in ber í)íeiíjen= 

 folge ber einzelnen SSogelartcn bie fvitijdje Sear^ 

 bcitnng ber bonrigen 3iigöbaten : enbíid) lunindjcn 

 tüir bie Seíendjtnng aller d)avafíeri)"tifd;cn (Srid)ei: 

 nnngcn bea benrigcn ^rübiaí;ro5ugee. 



9íur baè 3iad)einanber ber 33oobad)tniigâftationen 

 betreffenb, mnfì id) bie îhifmcrffamfeit anf eine 

 ÍH'rönberung ienfcn/uieldjc id), loic folgt, jn bcgrün= 

 ben »erfuáje. 3'" oorigen '^aí)x f)aben toir bie 33e= 

 obad)tnngêftationen auofd)ítefiíid) nad) iíjvev íüb= 

 nörblidjcnSage georbnet. SBenn luir aber auf jenen 

 Umftanb Ijinrocifen, bafe bei biefer erwaijnten ajîe= 

 tf)obe ber ©rupptcrung, bie 3>erí;öltniííe, refp. bie 

 SlMrfnngcn ber uieft:öftíid)en Sage gän^Ud) ucríorcn 

 geben, meií eô fcbr oft oorgefomnien ift, òa^ luegcn 

 einiger " N.B. Unterfd^ieb ganj entgcgengefe^t lie^ 

 génbe lueftlidie nnb öftíidie ''Çnnfte neben einanber 

 gerietí)en, fo fanb id; jene (ïint^eilnng für jiuecf: 

 mäßiger, œeic^e bie füb^nörbiidje 3ìeit;enfolge jtoar 

 beibeíjiiít, jebodi non bnlben ©rab ju (jalben ©rab 

 fortíd)reitenb, innerbalb ber fo entftebcnben 3onen 

 bie $8eobad;tungoftatioiicn nad) tl;ren ineft — >cift= 

 Iid;en Sagen folgen iä^t. S)iefeő 33orgef)en bringt 

 foiuoí)! bie ÍÖirfung ber füb=nörb(id)en, als and) 

 jene ber roeft^öftlidjen iserijättniffe jnr ©eltung, 

 unb roaê bie ^auptfaí^e ift, eê bringt bie S)aten 

 ber einanber unrflid) nabe íiegenben Stationen 

 jufammen, rooburd) luir unbebingt ein g(eid)mäBi= 

 gereâ unb ijellereâ 33iíb bea ^i'gi'ö erf)alten tonnen. 

 3)ie 33ebeutnng biefeâ Síerfaí;rene tritt befonberő 

 bort in ben SPorbergrunb, uio loir eine iierhaltniB= 

 mäjsig gro^e aínjal)! non ^atcn ju ocrgleidjen í)a- 

 ben, roie bieê jum 33eifpieí bei Ciconia alba unb 

 Hirundo rustica í)euer gcfd)eben nnrb. 



9íad) Í>oranfd)idung biefer Semcrfungen mögen 

 nun bie Seobadjtungêftationen felbft folgen : 



Aquila, m. 



