151 



l)ályí3zerűsége pattintotta ki azt az eszmét, hogy 

 a dogmatikus alapon feltett változhatatlan forma 

 mégsem az. mert vannak ráltozahti — rarie- 

 tntes — a miket Linné maga is elismert. Ebben 

 a körülményben pedig csakugyan már benne 

 yoUa «cri'afio« tanával szemlien álh'i necoinlio« 

 tanának a csirája. 



Linné eljárása kötött, rideg voltánál fogva 

 «e.í'rtcí»-nak vétetett, noha ez a jelző csuj^án a 

 mathematikára s ennek az alapján álló disci- 

 plinákra alkalmazható jogosan, a «természetfilo- 

 zofusokéi) ellenben vspcrulaliviiek» mondatott, 

 noha tiszta és bizonyos, hogy nem az volt s nem 

 az ma sem ; mert legbensőlil) lényének követel- 

 ménye az iiulucíio, a tapasztalás útja, tehát a 

 históriai menet és tanúság, a mely egyenesen 

 reávezet az eltérések és elváltozások számba- 

 vételére és mérlegelésére is. 



Köztudomású, hogy a LiNNÉ-féle dogmatis- 

 mussal szemben csakhamar erős áramlat kelet- 

 kezett, egyfelől a franczia, másfelől a német tu- 

 dományos körökben. A francziáknál már Buffon 

 (1707—1788) és Bonnet (1720—1793) új irá- 

 nyokatjelölnek. És a magyarságra igen jellemző, 

 hogy Bonnet kitűnő magyar fordítóra talál, ^ 

 mi egybevág a magyarság szemlélődési irány- 

 zatával, mely kiváló módon a biotofjia^ felé 

 hajlik. 



Egész éllel és szabatossággal azonban Lam.vbck 

 J. (1744- — 18l29j fejti ki az eredet egységéi és a 

 fejlöilést, vagyis a fcreatio« dogmájával szemben 

 az «ei'olutiót». 



így csak idő kérdése volt annak az eröneli a 

 jelentkezése, mely mindenekelőtt Linné rend- 

 szerező, teljesen mesterséges eljárását behatóbb 

 módon vagy megokolja, vagy megdöntse, vagy 

 mélyebbre nyúló alapokon módosítsa. 



Ez az erő Cuvusr (17<;9— 1832) hatalmas 

 egyéniségében jelentkezett is, ki a tisztán oris- 

 mologiai alapra fektetett LiNNÉ-féle módszer 

 helyett, sokszorosan a mellett, az összehasonlító 

 anatómiát alkalmazta s ezen az alapon állította 



' A természet vizsgálása, írta Bonnet Károly, for- 

 dította, hozzáadásokkal megljővitette Tóth PÁr,, verőtzei 

 xeí. prédikátor, bárom kötet, 1818 — 181!). 



iiUTíon faun : aiibcrcrioit'j ínnmt, luoil iV'vaPe i()rer 

 Doraiiêgeieèten ftarren WeíetjinnfiiiU'cit Me ^öec ciit= 

 ípvaiuv bttjí íie auf öocvnatiid)Ciii ©runbc ai^v"-- 

 iiouuiioiie uiiueriiiiberlid)e Ain-iii iodi feine |old)e 

 fei, ía fie 3tíianíeruiujeii — ■ varietates — 

 bie Vinné feílift síuu'fínní, beíilU. ^^n bieíeni lini: 

 ftanío aber mar mirflid) jd)on Per .Vveini öer jiir 

 «(Sreatione^í'eíjre» ini ©einenfafce ftefienben 

 «(£ü í u t i n íVefire» i)orl)aiibi'ii. 



Sinn e"ô iù'rfai)ren luurbc feine'S lnintiiiu"n, ftarren 

 aBefenê meinen für «ejjact" i^eíinlten, obiunl)! öiefes 

 Slbjectin Hűn reaitêtuecu'ii n.iv auf bie 3Jíat()eina= 

 lifuiib bie barauf benil)enben ri'öciplinen annu'iib: 

 barift: bas ber «^'íatnrpbiloíopben» lìiiujeijeu lunrbe 

 «\ p ec 11 1 a t i D» ç]enannt, obmnbl eo flar unb geioife 

 ifi, baf5 eô bieö nid)t nmr unb nud) l)ente nid)t ift, 

 u. 3. lueil feineô innerftcn iin-fens iS'vfovbernifí ebm- 

 fails bie ^n buci ion ift, ber SBeoi ber ©rfaíjnuuj, 

 baf)er ber í)iftoritc^e Serlanf unb bie^eu; 

 genf d)af t, lueídie birect binmeift auf bie Serüd-- 

 fiditifluiuj unb bie tÎTunïiiiinii ber ilbuieidjunc^en unb 

 líermiberuugeii. 



ËèiftaIIç}enieinbefanut,bafujeijenben íínné'fdKU 

 ©ogmatiômiiê alôbalb eine íjeftioie Strijniniu^ eut: 

 ftanb, einerfeitê in ben fraiiaiififdien, anberfeitê in 

 ben beutfd^en unffenfdiaftiidjen Greifen. 53ei ben 

 ^ranjofen luiefen fdjon 33nf f on (1707 — 1788) unb 

 35onnet (1720 — 1793) auf neue 9ìid)tuncjen íjin. 

 Unb für bi; llngavn ift eê feí;r djarafteriftifd^, baê 

 SBonuet einen nuoijeäeid)iieten uiuiarifdìen ílber= 

 feger faub/ loaô mit ber tijpifdienîenbena ber Un: 

 gam übereinftimint, bie fid) befonberê ber 33 io; 

 logie juroenbet. 



®anä fd^arf unb praciê jebod) entioidelte ^v Sii= 

 marci (1744—1829) bie ti-inijeit bcè Ur^ 

 fprungê unb bie ©ntuurflnng, b. i. im ®egen= 

 fa^e 5um 3)ogma ber «tìreation» bie «(Soo: 

 I 11 t i n " . 



©omit wax bie ©ntfteíjung ber Jíraft, loeldje 

 Í i n 11 e''ê fnfteniifierenbeô, gan3 tunfUidieô 3>erfaíjreii 

 eutuH'ber begrnnben, ober niuftofien, ober auf tiefe: 

 rem ©runbe mobificieren foUte, nur eine tirage ber 



3eit. 



3)iefe Ëraft nun offenbarte fid) nud) iu ber ge= 

 maltigen 3"biuibuaittät (inuier'o (17G9 — 1832), 

 ber anftatt ber auf rein oriêmûiogifd)em ©runbe 

 bernl)enbeii X.'inné'fdìen Hietbobe, oftnial neben 

 ibi", bie oergteidienbe 3(natomie aniiumbte niib auf 



' 3)ie 9ioturfotfcf)ung, flefdiviebeii uon Slavi So n 11 e t, 

 übetfe^t uiih burd) 3iit^«'ei' eriucitert uou ip a u I î ó t fj, 

 Sevö^eer ref. '^tebiser, tirei ÎJftube, 18)8—1819. 



20* 



