7!) 



pásztormadarak a délutáni nap tüze elöl a legelő 

 barom árnyékába. A liol magasabb gyoniféle, 

 mint a boszorkánytövis s a kutyatej üti föl fejét, 

 oda is beszaladnak szorgosan kutatva a nagy- 

 számú bogárság, de különösen sáskák után, mik 

 itt bújtak meg, bol a Itarom nem szivesen legel. 



Mikor aztán a leáldozó nappal a levegő is bű- 

 vösödui liezdett s a sáska sem ugrált, de félve 

 búzódott meg a gyomban, a pásztormadár is 

 nyugodni tért, ezernyi csapatokban szállva meg 

 a Eákos jegenyéit és ákáczfáit a sötét éj l)eáll- 

 táig csicseregve, belyért küzdve fától-fára, ágról- 

 ágra szállva, közbe az ezernyi torok szava valami 

 kellemetlen zúgásba olvadt, mely még a sere- 

 gélyek bangversenj'énél is jóval erősebb. A mu- 

 latozást itt is a hulló falevelek zápora kisértc 

 csakúgy, mint az itató körül. 



Esős időben a csapatok a fákon s liokrokon 

 gyűltek meg folytonos röpködés, bajsza s játék 

 közben — tehát egészen seregélyek módjára — 

 oly szörnyű lármát csapva, hogy már messziről 

 hangzott a zsivajgás. 



Azt soha sem láttam, hogy a szaladgáló pász- 

 tormadarak csak egyike is — bár Itizonyára 

 képes volna rá — toUforgóját valaha felemelte 

 volna. Ellenkezőleg valamennyié a nyakszirten 

 lógatja azt. A him mégis messziről kilátszik a 

 csapatból s a sokkal rövidebb tollforgójú tojóval 

 össze nem téveszthető. 



Álltában s ültében jó magasra emeli testét a 

 2)ásztormadár, sőt futás közl)en sem tartja oly 

 vízszintesen, mint a seregély. Különösen széj), 

 emelt a tartása, mikor valami emjjerre vigyáz s 

 e tartása táplálkozásával függ egybe, hisz' nem 

 földről szedegeti élelmét, mint más madár, ha- 

 nem ugortában, röptéijen esibii el a liogarat. 



Egyesével, vagy kis számmal vonulva, kissé 

 félénk s óvatos s csak lopva közelíthető meg lö- 

 vésre. Míg a hol tömegesen telepszik meg valami 

 kedvező helyen s még hozzá a fészkelés is a 

 szándékában, ott folytonos üldözés mellett is oly 

 vigyázatlan és lüzalmas, hogy a csordával tartó 

 ember köztük járhat, ülhet, kurjanthat a mar- 

 hára, sőt lőhet is a madárcsapatba a nélkül, hogy 

 azt valami nagyon megriasztaná. A pásztortól 

 épp oly kevéssé tart, mint a baromtól. Ha azon- 

 ban a folytonos üldözésben végre is veszélyt lát, 



üor ber 6renueiiboii ííacíjmittatiojúiino iii ben 

 ©cfjatten bes îiUeljeô ftellten. Sind) luo íiöíjeve B.xa\ú- 

 aüen, mie baô Eryngium uiib bic fo tjäuftcje Eu- 

 phorbia [tauben, eilten fie bat)in unb bnvd)|ud)ten 

 Jdieô fíei6ic\: beim in bieien, bem ì'ief) nnmill-- 

 foinmenen '^ífíanseu nerbevi^en fid) üerfdjiebene ^n- 

 feften, Ijauptiädiitd) ober bie fiüditigen êenid)reden, 

 morttuô fie foldie biiuuifjaiiten nub luegfingen. 



ÍSenn es ìiann ç^ei^eu iHbenb etume fül)ler tmivb, 

 Die .'òenjdjreden nid)t me()v íjerninípraniien, fonbern 

 fid) im ©ebüfdje uerfvodien, ba jogen bie 33ögel jn 

 S^anfenben auf iijre ©d)lnfp(n(5e, jnmeift auf bie 

 23änme nad) ^líáfoe Inn, wo fie nnf ben Ijolien 

 Rappeln nnP 3lfa,^ien vnfteten. 33iö in bie bunfie 

 9iad)t .iuntidierten fie nm Pie^'Kilu' viiiiienb, ncm 3(ft 

 3n 3(ft, uou ri^iuim jn ixinmfpringenb nuP fliegenb; 

 mobei bie STnnfenben von .Svelilen ein nnanoieneljineê, 

 ftaarennrtigea ©efdiiiune anftimmten. T'ie Unter: 

 baltnng lunrbc and) l)ier non einem iMattregen be- 

 gleitet, i^an;^ fo, mie bei ben îvanfplatu-n. 



33ei regnerifd^em Sßctter oerfnmmelte ftd) bie 

 (3d)ani- auf ben Siininen nnb @eftränd)ern nnb 

 juiitfdjerten bn fo ungetjener, burdjeinanbor fliegenP, 

 fid) jagenb, fpieienb — alfo ganj nad) 3irt ber 

 ©taare ^ ba| haè ©efájrei fc^on Don 3!Beitem uev= 

 nommen unirbe. 



'^d) t)abe eê nie benierft, bafi fie luäbrenb beo 

 Saufenê je ben S^opf aufgerichtet ober gar in bie 

 "QiJije geboben bätten, obmobi ibre Aäijtgfeit ba,^u 

 f)öd)ft ioa[)rfd)einlid) ift. ^sfbod) ift ber bebentenoe 

 (Sdjopf ber 9J{ännd)en fd)on non ÎBcitem non bem 

 »ici fíeineren ber äi>eibd)en jn unterfd)ei?en. 



5)ie 9îofenftaare fteben nnb fitjen mit einem ,5iein: 

 Hc^ ftarf anfgeriditeteii Seibe, ja fetbft im î'iinfe 

 galten fie fid) nie fo ioagered;t mie Staare. iöefon: 

 bere fd)ön anfgerid)tet ift ifire Steűnng, menn fie 

 auf òm '3Jíeníd)cn paffen; ee bangt biefe Steünng 

 mit ifjrer ©rnäfjrnngemeife snfammen, ba fie ibre 

 ^Seilte md)t mie anbere "Högel nom 23oben anf-- 

 picfen, fonbern fleto bie büpfenben S^äfer im ^Inge 

 erbafdjen. 



Ginjein ober in geringer iHn^^ibl auf bem 3iifl*^ 

 begriffen, finb fie eturnô fdieu nno flüd)tig, fo bafi 

 man nur burd) §interfd)Ieid)en iljnen jnfomnien 

 ober fie fdnefìen faun. 2Bo fie aber in grofeer 9J!enge 

 fid) fd)on gelagert fiabeii, jumal menn fie bort ju 

 niften entfdiloffen finb, beiu'bnuMi fie fid) trot? alier 

 íperfolgnngen fo nniiorl'id)tig nnb l)armloô, baf? 

 man mit bem meibenbeu tM) fortfdjreitenb, unter fie 

 geben, fiben, auf baé iíieb (tirmen, ja felbl't oft 

 fd)ieêen fann, oftne fie meit à" oerfd)end)eu. Tie 

 ^irten fürdjten fie fo menig, mie ìiaè ìUet;. Qaben 



