ÍU 



A gyón háztetőkön, tornyokon vagy azok re- 

 pedéseiben .senki sem látta őket. 



,7 vedlés ideje. 



iíivel több frissen megérkezett madár farká- 

 ban alig felenagy tollakat találtam, azt hiszem, 

 hogy a vedlés ideje közvetlen a megérkezése elé, 

 tehát április hó végére vagy májns elejére tehető. 



VáncloThísd. 



Hazáját nem azért hagyja el évről-évre, mint 

 a többi nyári vonuló madár, hogy nálunk költ- 

 hessen, mert akkor ha ritkán is, de mégis csak 

 rendesebben lehetne fészkét találni, kivált Ma- 

 gyarországon. 



Talán a táplálék (hiánya) hajtja útjára ? 



Hisz' Afrika és Ázsia enyhe tájain, hol mond- 

 hatni örök a nyár, legfőbb tápláléka mindenkor 

 bővében van ! ■ — S mégis ez utóbbi lesz az ok, 

 mert csak ez magyarázza rendetlen megjelenését. 

 Ugyanis a sáska épp akkor szokott nálunk tö- 

 megben fellépni, mikor Afrika- s Ázsiában sáska- 

 liíjja van. 



A pásztormadarat falánksága kényszeríti a, 

 nomád életre. Ha már nem talál a környékben 

 elég sáskát s gyümölcsfélét a maga és fiai szá- 

 mára, fölszedelődzik, hogy vándorczigány mód- 

 jára kóboroljon országról-országra. így jön ha- 

 zánkba is Eg.>i)tomon, Török- és Görögországon 

 keresztül, mindig a sáskacsapat nyomában vo- 

 nulva. 



Csodálatos, hogy e madár akkor jön vidékeinkre, 

 mikor a mi belföldi madaraink már javában köl- 

 tenek, sőt már fiaikat nevelik. Világos tehát, hogy 

 az ő költési ideje otthonában egészen más időre 

 esik — mert különben nem érne rá hosszú uta- 

 zásokat tenni — és hogy oly világtájakon van 

 otthon, a hol a tavasz a mi telünkre s a mi nya- 

 runk az ottani télre esik. 



így lőttek 1830 júniusának 4-én Péteri mellett 

 egy nagy csapatból 5 darabot, miknek javarésze 

 a FöLi)VÁEY-féle gyűjteményben található, s fog- 

 tak lS:5ö-ben egy darabot, míg végre az emléke- 

 zetes 1837-ik év seregeknek özönét hozta ha- 

 zánkba. Az elsőket május 24-én ejtették el a 

 Garamparti réteken s ugyan e napon lőttek a 

 Piákosnál is egy tojót. 



9litf íicn ©ijórcv .önusbäcftcrii, î'biirincn ober in 

 bereu í'ődieni beincrFto mau fie nie. 



aNniifcr.^cit. 



3>a id) im 3d)uniuie uu'l)vever neu aui^etom^ 

 mener SBögcIfaum t)albanidifi(ie;^eberu faub, (\lai\b( 

 idi bie Wani'erjeit fnapp nor bie 3(nfunft, alfo auf 

 (iube i'lpril ober ben 'jlnfaui^ flini feneu su fennen. 



3"!). 



'î^er íHníeuj'taav niiuuit feine alliii()rlidjeu Sieifen 

 nus feinem ì'aterlanbe nidit, mie bie 'Sommevjuc^í 

 üöiU't, um bn su uiften uov, benn fonft müfUe man, 

 menu nud) feiten, bod) recjeduafeiçï feine ííefter au: 

 treffen, iiefonbcrê in lliujavn. 



©otite er ber 9ïal)runii halber nerreifeu '.' ^n 

 feiner i]elinben ,Ç»einint — 9(frifa unb ílfteu — luo 

 fojufaiiieu emiij Sommer i)evrfd)t, müfite ja feinet 

 Siei'Iiu9ênal)ruuii ju allen ^i-^il^eeäeiten bie ^üüe. 

 fein ! — Unb bennod) mirb bieê íe(5tere bie lU-fad)e 

 feineê .S'i'íjens fein, benn bies alleinig erflärt fein 

 uuregefmafîigeô (5rfd)etneu, ba bie ^eufd)recfeu bei 

 une 9emöí)ulid) in jenen ^íiíjr^" i" Überftufe auf- 

 treten, nnibrenb meldier es an beufelben in ilfien 

 unb ilfrifa mangelt. 



S)ie ©efräfeißfeit siningl ben 9ìofeuftaar sum no^ 

 nmbifdien 2eben. îiietet eine ©egenb feine genu; 

 geube "JJienge ber .'Qeufd)red'en unb Obftarten, um 

 fid) uub feine 3ii"9en ju ernät^ren, fo brid)t er auf 

 uub ftreift mie roanberube Zigeuner non íi'anb ju 

 l'anb. 3(uf biefe 9lrt gelaugt er bnrdi Ggi)pteu, bie 

 ^ïu'Îei unb G^Jriecbenlanb, and) uad) Ungarn, immer 

 bem 3"9 ï'sr ^eufd)recfen folgenb. 

 immerhin merfunirbig, bafi ber 'J^íogel in biefer 

 j 3eit unfere®egenben auffud)t, uui bieeiubeimifd)eu 

 ipogei fcí)on Inugft mit bem i^rüten unb ©rsiel^en 

 befd)öftigt finb. (Sa folgt barano, bafi feine îM-ut= 

 seit in feiner ^eimotb tu eine gans anbere B^it 

 fallen muf? — ba er fonft feine aöeile ju langen 

 ©treifsüi;,en i)ätte — unb bafi er in foldjeu aBelt= 

 tljeiten beimifd) ift, mo baè Avübjabr in uufereu 

 2Binter unb unfer ôommer in ben bortigen iiMuter 

 fällt. 



©0 nnirben im ^obve 1830 am ő. ^^nni bei 

 ^éteri ano einer grofìen ©d)aar •"> ©tttde erlegt, 

 mouon bie "JJieifteu in ber ^ ij l b t) d r n"fd)eu ©anun= 

 luug fid) befinben, unb ein ©tücf im S^al)re 1 83.") 

 ! bei '■;ieft gefangen, bie enblidi bao "sabr 1837 eine 

 mirflid)e lUHn'flutl)ung non ©d)aaren biefer íiíögel 

 I ]^erbrad)te. 



