1 02 



alapján s némi gyakorlattal felismerhetjük. Az 

 ő «Handbucliu-jának és oVogellaugö-jának uádi 

 poszátái csak átmeneti mozzanatok. Nagy kár, 

 hogy Ch. L. Bbehm leírásait nagj-onjrövidre fogta. 

 A szinezet és a termet módosulásait élesen fel- 

 ismerte, de az előfordulás helyére súlji; nem fek- 

 tetett. A mi esetünkben azonban épen ez utóbbi 

 főfoutosságú, mert csakis ez magyarázhatja meg 

 a fokozatosságokat. A Sylviidák családjában a 

 különböző fajoknál a jellegek sajátságos kon- 

 vergencziáját látjuk ; így pl. a Hypolaisnál, 

 melynek válfajait szétválasztva majd a nádi po- 

 szátákhoz, majd meg a füzikékhez (Phyllos- 

 copus), sőt az igazi poszátákhoz csatolták. 

 A palustris és streperus válfajai — mert az át- 

 meneti, közbeeső alakok ilyenekül tekinthe- 

 tők — alakra, színre, életmódra sok oly jelen- 

 séget mutatnak, melyeket a modern természet- 

 vizsgálat «a jellegek konvergencziáj a» fogalmá- 

 val foglal össze. 



A kérdés csak az : vájjon ezek a válfajok — 

 legyenek bárminő eltérésüek — csupán az al- 

 kalmazkodásnak mozzauatai-e ? vagy pedig 

 korcsok-e? Bárhogyan van, phylogenetikailag 

 egyformán érdekesek, mert mindkét esetben 

 csak egyet bizonyítanak, t. i. : hogy a fajok egy- 

 másba folynak. Nem mondhatjuk el mindegijik 

 változatról, hogy ez egy keletkezendő válfaj, 

 valamint mindegyik válfajról sem, hogy az egy 

 keletkezendő faj. A változat tisztán helyi; a 

 különböző palustris és streperus formák is a 

 legtöbb esetben csak változatok. Én azon vol- 

 tam, hogy az öreg Brehm formáit necsak újból 

 felismerjem, hanem azok tartózkodási helyeit is 

 kipuhatoljam. 



Calamolierpe ahiorum «Handb.» 443. (1831.) 

 és Calamolierpe pinetorum « Vogelfang» 235. 

 (1885.) bizonyosan nem ugyanazok. Brehm ki- 

 merítő leírása (Isis 1848.) pinetorvmjàvóì, il- 

 letve orientalisávói azonban szintén más. Brehm 

 pinetoriimja, oly alak, mely köré többi válfajai 

 csoportosíthatók, így egyfelől a crassirostris 

 («Vogelf.» 235.) s másfelől a salicaria («Hand- 

 buch» 444.) 



Brehm Calamoherpe ambigua (Alt. deutsch, 

 uaturh. Zeit. 1857. 47.) arhustorum, («Handb.» 

 443.) pinetorum és alnorum alakjai oly csopor- 

 tot alkotnak, melyek részint a s/repents, részint 

 a palustris formakörébe tartoznak. Az ő salica- 

 n'ííja (iiHandb.u 444.), p/íi7owíeWja (Vogelfang» 

 23G), hydropliilosíi (u. o. 235.) csak biológiai 

 módosulások. 



311 erfcnnen. '3^ie í^iofiríaucicr feiiico «.'piinbbuclH'e» 

 uni «^l^ütjelfangco» fino mir Uebevijaiuv^'ítaPicn. 

 Êê ift 311 bebaiicrn, onfî Gí)r. S. "l^rebiii in icinon 

 'öeíd)reitniiicion fo fimpp mar. Xk ^Jíobifiiatioucii 

 ícv À-arlniuçi uni ber %4aiút hat er ftctö mit ç-irofsciii 

 ©cfühle crfüimt, öic i'ocnlität aber mar für ihn 

 nebenf ad) lid). ^511 imierem §alle ift biofe aber non 

 gvi.if;tcv 2l!id)tiç\fVit, beiui fie allein fann ^ie 3lb[tu 

 funçT,en erflaron. ò" ber Àaniilie ber 2i)li'iiben fin 

 ben mir bei uerfdiiebenen 3(vten eine merfunirbiçic 

 Gonuen^ens ber (ìdavaftere; fo 3 33. bei Hypidais, 

 berenAornienanoeinanber(^eriilen,bnlbbeií)íobvían: 

 gern unb l'aubDogeln (Phyll scopus), balb fogar 

 bei ben eii^ten S n l im e n fteben. Palustris unb stre- 

 perus in tbren 'iMivielciten — unb ala foicbc niiijien 

 ja oie 3'"it'-'ljt'iifiH'nien gelten — jeigcn in ber 

 f^orni, Aarbe unb 33iologie niele ^s[;aenoinena, 

 tnelcbe bie moberne Îïaturforid)nng unter beni ik- 

 griffe «tìoni)crgen3 ber (Sbaraftere» äujaniineufafet. 

 Gè ift bie jvrage : finb biefe 3iarietäten — feien fie 

 ; in ber ober jener Slbänberung begriinbet — nur 

 Slnpaffnngôftabien, ober finb es 23aftarbe? Sei bem 

 fo ober )o, pljplogenetifd) finb fie gteid) mert, benn 

 in beiben iVällen bemeifen fie baffe! be: bie 'Jlrten 

 fliefjen iiifannnen. '^sn j e b e r -iMuietät fann man 

 nidjt eine merbenbe ©iibfpecieë unb in jeber Sub; 

 fpeeieô eine im iBerben begriffene 3lrt erbliefen. 

 3?arietät ift rein iocal; bie rierfd)iebenen palustris- 

 unb strepcrus-^ormen finb nur 5iîariationen in 

 ben ineiften ^-ällen. ^d) mar beftrebt bie (Vormen beö 

 alten Sövel^m nidjt nur mieber 3» erfennen, fonbern 

 and) it)re ÎBobnorte 311 eniiren. 



Calamoherpe alnorum «.'ganbb.» 443 (,1831) 

 unb Calamoherpe pinetorum nÎNogeifang» 235 

 (1855) finb iid)er i)id)t baffelbe. i^rebinè anófüljr^ 

 íid)e iV'féreibnng in <'^;\)'iô 1848 non feiner pine- 

 torum, rcfp. orientális ift aber mieber etmaci an= 

 bereê. Pinetorum Sreftmô ift eine ^orm, um meldie 

 fid) feine anberen (iSubfpecieè» gruppiten, ju ber 

 crassirostris auf einer Seite (<i3.!ogeIf.» 235) unb 

 ber salicaria auf ber anberen Seite (33rel)m 

 «.'Öinbb.» 444). Calamoherpe ambigua 58ref)mê 

 (9(tlg. beutfd)e naturi), '^át. 1857, 47.)arbustorum 

 (d^anöb.») 443), pinetorum unb alnorum bilben 

 eine ©ruppe, bereu ©lieber t^eiirocife bem strepe- 

 rus-, tljeiimeife bem pulustrís--^ormeufreife ange^ 



; lyòxcn. Seine salicaria («^anbb.» 444), philomela 

 («iiogelf.» 236), hydrophilos (ibib. 235) finb nur 



I ínoíogifáie íRobificationen. 



