U B. SZILÁGYI JÁNOS 



matos ezen munkára. De mikor a tél lágy, vagy zúzos, a legnyomorú- 

 ságosabb ezen téli munka, mivel ha zúzos a nád, a vágás közben omlik 

 rajok a zúz, a munkában iexö test pedig izzad és lajta elolvad, merő 

 csaták minden ruhája mikor estenden házához megy. Ha pedig fagy nincs, 

 még csónakokból is vágják vízben is, nemkülönben hozzákészült öltöze- 

 tekben. A haszon, a szükség így hajhássza, így szorgalmatoskodtatja az 

 emberekot. Innen kitetszik az, hogy a Bajoni szegények közt csak az 

 nem lát pénzt, aki restelli a munkát, vagy hogy egészségtelensége miatt 

 nem dolgozhatik, de az is igaz, hogy sehol egy-egy ilyen helységben annyi 

 bor, pálinka el nem kél, mint Baj ónba. 



6-szor. A Sárrétének a víz színén feljebb emelkedett tájéka, a som- 

 bokos helyek, aholott is szintúgy teremnek nádok, de már ezek nem oly 

 tiszták, gazosok, de fedöléknek még alkalmatosabb az ilyen. Az ilyen 

 sombokos helyekből áll nagyobb részént a Sárréle, mely is iszonyatos, 

 aki ahoz nem szokott, vagy még olyan helyeken nem járt. Magam tapasz- 

 talásából írhatom. 1811-dik esztendőben árvíz nem jővén télire a rétbe, 

 gyalog is lehetett által menni Füzes Gyarmatra. Nagy mortalitás 

 lévén nállunk azon esztendőnek elein, megszólít a rektor, ő is én is 

 belefáradván már a sok éneklésbe, temetkezésbe, mond: Tiszieletes úr, 

 szökjünk meg már. En is örömest kapván rajta: de hova? s elvégezzük 

 magunk közt, hogy gyalog G y a r m a t r a a réten keresztül. Megfogadunk 

 egy rétes vagy amint szokták nevezni az ollyast, pákász embert vezérül, 

 másnap reggel el is indulunk és estvére érénk Gyarmatra. Ezen ugyan 

 csudálkozhatna valaki, hogy egy nap, bár téli időben, minden tévelyedés 

 Isavargás nélkül egyenesen tsak egy mérföldet tudánk haladni. A követ- 

 kezendő d(jlgok világosítják az egész utazást. líleinte bátran lépegettünk 

 egyik sombok hátáról a másikra, mert a közei közt levő víz befagyott, de 

 mikor a mélyebbére jutottunk, minden lépésünket figyelmessé tette annak 

 látása, hogy a kemény téli időben is híg vizek vágynak a sombokok közei 

 között, még annyival rémítőbb lett egyik sombokrot a másikra való 

 lépésünk, mikor nádszálakkal kezdénk méregetni a híg víz mélységét, itt 

 egy ölnyi majd mélyebb, sőt még fenekét sem éri nádszálunk, és borza- 

 dozással egész vízi pokolnak képzeltette velünk azon helyet, hol csak a 

 csíkok laknak a nékiek rendeltetett országokban, és ők az ilyen helyeken 

 nagY bőséggel fogattatnak téli időn, mikor árvíz el nem borítja a rétet 

 és ő érettek a Palótzok Eger tájékáról eljővén, az itt lévő tsikászoknak 

 pénzt adnak és magok is jó nyereséget kapnak, mhit szintén akik 

 Debreczenbe takarítják. 



Az ilyen kotús réteket soha képzelhetőbbekké nem lehet tenni, mint 

 már a Kőrös mellyékén a K o m á d i és Vésztői lápos és kotús i-étek 

 bámulásra méltó nagy munkával canalisok által lecsapoltattak, úgy hogy 

 a kotúk víz nélkül maradván, a sombokok úgy állottanak, mint a kőrako- 



