72 SCHENK J. 



A véletlen ugy akarta, hogy a következő korszak vezető magyar és 

 erdélyi ornithologusainak, Hbbman OTTó-nak és Csató JÁNOs-nak jusson az 

 a föladat, hogy emléküket és hátrahagyott kézirataikat átmentsék az uj kor- 

 szakba. Herman Ottó volt tudvalevőleg az, aki szerenesés kézzel fölkutatta, 

 szívós akarattal kiadatta és érvényre juttatta Petényi nagyértékü irodalmi 

 hagyatékát, mig Zetk iratait az erdélyi ornithologusok vezére Csató 

 JÁNOS őrizte meg az utókor számára. Hogyan jutott a kéziratokhoz és 

 Zeyk életrajzi adataihoz, azt az alábbiakban maga mondja el abban a 

 bevezetésben, amelyet Zeyk legértékesebb madártani kéziratának a 

 készülő kiadásához ii-t. CsATó-nak ez a jó szándéka azonban nem járt 

 sikerrel — a balsors még másodszor is meghiusitotta az értékes 

 kézirat megjelenését. 



Még talán az is hozzátartozik Zeyk tragikumához, hogy annyi 

 viszontagságon átment irodalmi hagyatéka, melyet ünnepi iratnak szántam 

 az Aquila XXV. jubileumi kiadásába, csak most láthat napvilágot, amikor 

 Erdélynek mag^^ar épitette kultúráját újból pusztulással és kisajátitással 

 fenyegeti ugyanaz az oláhság, amely 1848-ban tönkretette élete munkáját, 

 fölgyújtotta Nagyenyedet, a magyar kultúrának ezt az ősi fészkét, elűzte 

 őt eredményes tudományos és oktató működésének szinteréről, földön- 

 futóvá tette és tulkorán bekövetkezett halálát is okozta. Zeyk sorsa 

 mintegy szimbohzálja a magyarság évszázados zizifuszi küzdelmét Erdély 

 kultúrája érdekében, amelyet konok következetességgel mindig újból és újból 

 megakaszt és elgáncsol hol a tatár, hol a török, majd meg az oláh dúlás. 



Mikor ..Régi hires erdélyi madár gyűjtemények^' cimü tanulmányomhoz 

 (Aquila XXHI. 1916. p. 163.) adatokat gyűjtöttem, akkor bukkantam rá 

 Zeyk MiKLós-nak a Magyar Királyi Madártani Intézetben levő irodalmi 

 hagyatékára, melynek nagy tudományos becsét azomial föl kellett ismernem. 

 Akkoriban még könnyebben lehetett volna kiadni a kéziratot, de nem 

 volt sajtó alá rendezve. Csató kézirata csak félig volt készen, részben csak 

 német nyelven. Ezenkívül Csató igen jelentős kihagyásokkal, a rendszer, 

 a magyar elnevezések, a lokális elterjedési viszonyok és majdnem az összes 

 oekologiai és ethologiai elemek mellőzésével adta volna ki a munkát s 

 ezért elhatároztam, hogy újból sajtó alá rendezem azt, teljesen az eredeti 

 szövegben, hogy ilymódon méltóan képviselhesse azt a korszakot, amely- 

 nek egyik büszkesége lett volna, ha megjelenhetett volna. 



A Csató által közölt életrajzi és irodalomtörténeti adatok is héza- 

 gosak voltak, igy elhatároztam, hogy ebben az irányban is tovább kutatok. 

 Első sorban fölkértem Dr. Szilády Zoltán barátomat, ZEYK-nek utódját 

 a nagyenyedi kollégium természetrajzi tanszékén, hogy a kollégium levél- 

 tárában esetleg meglevő vagy szájhagyományban élö adatok megszerzésé- 

 ben segítségemre legyen. Kaptam is tőle nemcsak érdekes adatokat, hanem 

 ZEYK-nek egy fiatalkori Barabás mestertől való arcképének fényképét is. 



