80 SCHENK J. 



a mire rávilágít az a tény, liogy 1850. áprilisában már igen jól ismeii 

 a Sylvia communis-t, holott a kézirat szerint a szabadban még össze- 

 téveszti más Sylvia-íaiokked. 



A fentközölt levél alapján még egy érdekes kérdés kínálkozik tisz- 

 tázásra s ez ZETK-nek viszonya PETÉNYi-hez. A madártani napló fent- 

 idézett nézete szerint Zeyk Erdélyből menekülte után 10 napig Pesten 

 tartózkodott s ekkor megnézte a Muzeumot is, de később is föl- 

 fölrándult Pestre, igy biztosan találkozott PETÉNTi-vel. Kétségtelennek 

 tartom, hogy a kettőjük között lefolyt beszélgetésből tudta meg Zetk az 

 Aquila clanga fajnak Petényi és Naumann által megállapított magyarországi 

 előfordulását, mert hiszen ennek az irodalomban nyoma nincsen. Hogyan 

 történhetett mégis, hogy hazánknak e két akkoriban mindenkép vezető 

 ornithologusa között nem fejlődött bensőbb összeköttetés vagy barátság? 

 Hiszen Petényi annak idején mindenkivel összeköttetésben volt, mindenkit 

 buzdított és segített, aki a magyar madártan szolgálatára csak félig- 

 meddig is alkalmasnak látszott. Még csak nem is leveleztek egymással. 

 Mindenesetre föltűnő és a tudomány szempontjából is fölötte sajnálatos, 

 hogy ez a két első igazi ornithologusunk, akik egyforma hozzáértéssel 

 és lángoló buzgalommal mivelték Magyarországon a madártant és álta- 

 lában a természettudományokat s akik sajnos még abban is hasonlítanak 

 egymáshoz, hogy életük virágjában, életük müvének befejezése és mun- 

 kájuk közreadása előtt ragadta el őket a korai halál a magyar madártan 

 pótolhatatlan kárára, nem tudtak egymás között szorosabb kapcsolatot és 

 együttműködést létesíteni. Mi volt az oka, nem tudjuk, semmiféle adatunk 

 nincsen a kérdés tisztázására. 



A napvilágra került életrajzi adatok, de főleg az irodalmi hagya- 

 tékában, nevezetesen ornithologiai és gyűjtemény naplóiban található 

 adatok alapján most már elég plasztikusan áll előttünk Zeyk Miklós 

 nemes céloktól áthatott munkás élete. A bécsi és berlini egyetemekről 

 hazahívott fiatal 28 éves tanár a régi nagyhírű enyedi főiskolán, 

 amelyben ő is tanult, átveszi a természetrajzi tanszéket. Természetesen 

 nagyfokú elmaradottságot tapasztal különösen a természetrajzi oktatás 

 terén és kitűzi magának a célt, hogy mindezen változtat. Fiatalos 

 lelkesedéssel és ambícióval fog hozzá a nagy munkához, hogy külföldön 

 szerzett készültségét és tapasztalatait idehaza a magyar természettudo- 

 mányok fejlesztése érdekében gyümölcsöztese és azok számára minél 

 több s lelkesebb tanítványt neveljen. 



Megkezdte a kollégiumnak 1796-ban megnyílt és elég tekintélyoíí 

 anyaggal rendelkező de elavult és rendezetlen gyűjteményének *) rendezé- 

 sét és kibővítését s ebben oly buzgalommal és sikerrel járt el, hogy 



*) Dr. Sziládt Z. Bethlen kollégiuma és a természettudományok 1904. p, 19, 



